ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України

26 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 642/1901/13-ц
провадження № 22-ц/818/3570/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,
суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

заявник (заінтересована особа)- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»,
представник заявника - Фісатіді Ганна Дмитрівна,
позивач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
представники відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року в складі судді Євтіфієва В.М.,

у с т а н о в и в :

11 лютого 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі - ТОВ «ФК «Форінт») звернулось до суду з заявою про заміну сторони (стягувача) її правонаступником.
Заява мотивована тим, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 липня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 010-2/07/1-11-07 від 12 січня 2007 року в розмірі 276 085, 84 доларів США, що еквівалентно 2 206 754,12 гривень, та за кредитним договором № 010-2/07/1-1270-07 від 27 листопада 2007 року - в розмірі 176 610, 74 доларів США, що еквівалентно 1 411 649, 64 гривень. 26 вересня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Харківській області Мельник Т.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52369104. Проте до цього часу заборгованість відповідачкою не погашена.
08 грудня 2016 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (ПАТ- «Вектор Банк») було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Вектор Банк» зобов`язалось передати АТ «Райффайзен Банк Аваль» загальну суму фінансування, а АТ «Райффайзен Банк Аваль» - відступити ПАТ «Вектор Банк» права вимоги до боржників (портфельне відступлення прав вимоги) за кредитними договорами згідно з реєстром відступлених прав. Права вимоги були відступлені як за основними і за забезпечувальними зобов`язаннями. 

Цього ж дня, між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК Форінт» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК Форінт» зобов`язалось передати ПАТ «Вектор Банк» загальну суму фінансування, а ПАТ «Вектор Банк» -відступити ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги до боржників (портфельне відступлення прав вимоги) за кредитними договорами згідно реєстру відступлених прав. Права вимоги відступлені як за основними і за забезпечувальними зобов`язаннями.

У зв`язку з цим, заявник просив суд здійснити процесуальне правонаступництво, замінивши ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК Форінт» по даній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року заяву ТОВ «ФК Форінт» задоволено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в даному випадку має місце процесуальне правонаступництво на стадії виконання судового рішення, яке відбувається у спосіб, визначений статтею 442 ЦПК України, шляхом заміни сторони виконавчого провадження, а тому вимоги за заявою про заміну сторони стягувача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

25 травня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент укладання договору факторингу від 08 грудня 2016 року у ТОВ «ФК Форінт» не було ліцензії на надання послуг з факторингу. Отже, до початку дії ліцензії 21 березня 2017 року ТОВ «ФК «Форінт» не мало права укладати договір факторингу. Зазначає, що матеріали справи не містять документів на підтвердження відступлення прав грошової вимоги саме за вказаними кредитними договорами. В матеріалах справи відсутні докази наявності ліцензій у ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Форінт» на момент укладення договору факторингу на здійснення валютних операцій. Вона не була повідомлена про відступлення права вимоги згідно з вимогами частини першої статті 1082 ЦК України, оскільки, 09 грудня 2016 року письмово не повідомлено виконавця про заміну вибулої сторони правонаступником. ОСОБА_1 не була повідомлена про судове засідання, призначене на 21 лютого 2020 року Про розгляд заяви ТОВ «Форінт» дізналася з постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 08 квітня 2020 року, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

30 червня 2020 року ТОВ «ФК Форінт» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.
Інші особи ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що  заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 липня 2013 року позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 010-2/07/1-11-07 від 12 січня 2007 року в розмірі 276 085, 84 доларів США, що еквівалентно 2 206 754, 12 грн, та за кредитним договором № 010-2/07/1-1270-07 від 27 листопада 2007 року - в розмірі 176 610, 74 доларів США, що еквівалентно 1 411 649, 64 грн. 

На підставі вказаного рішення суду виданий виконавчий лист та постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Харківській області Мельник Т.О. від 26 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52369104, яке триває до цього часу.
08 грудня 2016 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Вектор Банк» зобов`язалось передати АТ «Райффайзен Банк Аваль» загальну суму фінансування, а АТ «Райффайзен Банк Аваль» - відступити ПАТ «Вектор Банк» права вимоги до Боржників (портфельне відступлення прав вимоги) за кредитними договорами згідно реєстру відступлених прав. Права вимоги були відступлені за основними і за забезпечувальними зобов`язаннями (а. с. 4-14).

Із змісту реєстру відступлених прав вимоги від 08 грудня 2016 року до договору факторингу, укладеного між ПАТ «Райффйзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», вбачається, що відступлено право вимоги щодо позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором: № 010-2/07/1-11-07 від 12 січня 2007 року за основною заборгованістю в розмірах 61 753,64 доларів США, нарахованими процентами за користування кредиту - 65 018,43 доларів США, штрафними санкціями - 35 367,26 грн; за кредитним договором № 010-2/07/1-1270-07 від 27 листопада 2007 року - за основною заборгованістю в розмірі 159 411,11 доларів США, нарахованими процентами за користування кредиту - 90 119,08 доларів США, штрафними санкціями 20 145,87 грн (а. с. 15).
Також, 08 грудня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК Форінт» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК Форінт» зобов`язалось передати ПАТ «Вектор Банк» загальну суму фінансування, а ПАТ «Вектор Банк» - відступити ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги до Боржників (портфельне відступлення прав вимоги) за кредитними договорами згідно реєстру відступлених прав. Права вимоги відступлені за основними і за забезпечувальними зобов`язаннями (а. с. 17-25).

Із змісту реєстру відступлених прав вимоги від 08 грудня 2016 року до договору факторингу, укладеного між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Форінт», вбачається, що відступлено право вимоги щодо позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором: № 010-2/07/1-11-07 від 12 січня 2007 року за основною заборгованістю в розмірах 61 753,64 доларів США, нарахованими процентами за користування кредиту - 65 018,43 доларів США, штрафними санкціями - 35 367,26 грн; за кредитним договором № 010-2/07/1-1270-07 від 27 листопада 2007 року - за основною заборгованістю в розмірі 159 411,11 доларів США, нарахованими процентами за користування кредиту - 90 119,08 доларів США, штрафними санкціями 20 145,87 грн (а. с. 26).
11 лютого 2020 року заявник звернувся із заявою про заміну правонаступником позивача у справі. 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Згідно частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на корись чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, виходячи зі змісту статтей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Отже, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13.
З матеріалів справи вбачається, що судове рішення у справі щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості набрало законної сили, у зв`язку з чим видано виконавчий лист, який пред`явлений до виконання та за яким вже відкрито виконавче провадження.
За таких обставин звернення ТОВ «ФК «Форінт» із заявою про заміну сторони (стягувача) її правонаступником, відповідає змісту статті 512 ЦК України та статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження».
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).
Замінюючи сторону суд першої інстанції правильно виходив з того, що між банком та товариством у повному обсязі виконані зобов`язання за кредитними договорами № 010-2/07/1-11-07 від 12 січня 2007 року та № 010-2/07/1-1270-07 від 27 листопада 2007 року, що відповідно до статей 512, 514, 517 ЦК України свідчить про законне відступлення АТ «Райффайзен Банк Аваль» права вимоги за кредитними договорами ПАТ «Вектор Банк», а ПАТ «Вектор Банк» - ТОВ «ФК «Форінт».
Отже, АТ «Райффайзен Банк Аваль» вибув із правовідносин за вказаними договорами, в результаті чого виникла необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» у виконавчому провадженні на ТОВ «ФК «Форінт».
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції порушено її процесуальне право, зокрема, розгляд справи відбувся без її участі, тому в задоволенні заяви банку необхідно відмовити є необгрунтованими, виходячи з такого.
Відповідно до частини третьої статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, розглянувши справу за відсутністю ОСОБА_1 суд першої інстанції діяв відповідно до вимог чинного процесуального законодавства. При цьому врахував, що справа по суті не розглядалася, а вирішувалося процесуальне питання.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу    ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2020 року.

Головуючий -                                                                               А.В. Котелевець 

Судді - І.В. Бурлака

В.Б. Яцина