22-ц/804/2630/20 
                                                                                221/1943/20 
                                               
Головуючий у 1-й інстанції Чальцева Т.В. 
Суддя-доповідач: Попова С.А.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого судді      Попової С.А.,
суддів                           Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.,
за участю секретаря    Галстяна Г.Г.,  
розглянувши в порядку спрощеного провадження  
апеляційну скаргу  Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»  
на заочне рішення  Волноваського районного  суду  Донецької області від 24 червня  2020 року, ухвалене у складі судді  Чальцевої Т.В., повний текст рішення складено 24 червня 2020 року, по цивільній справі
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»
до   ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
          В С Т А Н О В И В:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі – АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за договором б/н від 13.04.2018року, за яким відповідач отримав у кредит 500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на умовах повернення кредитних коштів  у визначені договором строки із зобов`язанням сплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах передбачених Договором, та Умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 20.12.2019р. утворилась заборгованість в розмірі 13200,12грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9118,42грн, (включаючи заборгованість за поточним тілом кредиту – 0 грн і заборгованість за простроченим тілом кредиту – 9118,42грн); заборгованість за нарахованими відсотками – 0грн.;  заборгованість за простроченими відсотками – 648,59грн, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, – 2328,34грн; нарахована пеня – 0 грн; нарахована комісія – 0 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) – 500грн; штраф (процентна складова) – 604,77грн. Позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором, а також компенсувати понесені судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2102грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 24 червня 2020  року позов  АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту за договором № б/н від 13.04.2018 року в сумі 9118,42грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» сплачений судовий збір в сумі 1452,10грн.

Задовольняючи позов частково і стягуючи основну суму заборгованості за кредитним договором, що складає тіло (прострочене тіло) кредиту, яку позичальник фактично отримав, але не повернув кредитору, суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та комісії, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а власне того, що саме ці Умови і Правила мав на увазі позичальник, підписуючи анкету-заяву. За правовідносинами, що виникли, суд вважав неможливим застосувати положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, що унормовують договір приєднання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В  апеляційній скарзі АТ КБ  «Приватбанк» (а.с. 62-65), посилаючись на  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині відмови в стягненні заборгованості за простроченими відсотками і відсотками, нарахованими на прострочений кредит в порядку ст. 625 ЦК України, штрафами.
В апеляційній скарзі позивач посилається на: помилковість висновку суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача утвореної заборгованості за простроченими відсотками і  відсотками, нарахованими в порядку ст. 625 ЦК України, підписану позичальником Довідку про умови кредитування (Паспорт споживчого кредиту) із застосуванням платіжної картки «Універсальна», «Універсальна Голд», в якій сторонами обумовлено і позичальника поінформовано про: процентні ставки у пільговий період, поза межами пільгового періоду, а також підвищені проценти при неналежному виконанні зобов`язань з повернення кредиту, на що кредитор мав розраховувати із застосуванням положень ст. 625 ЦК України, а також передбачені умови і розмір штрафів у фіксованому розмірі і процентному відношенні до суми боргу. 

Рішення в частині задоволення вимог про стягнення основної суми кредитної заборгованості  (тіла кредиту) не оскаржується.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Процедура розгляду справи апеляційним судом
Враховуючи положення ч. 1 ст. 368  ЦПК України, розгляд даної справи, що є малозначною згідно із ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження. 
Справа розглядається за участі представника АТ КБ «Приватбанк» - Шишелової Н.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, за відсутністю відповідача ОСОБА_1 , повідомленого про дату і час розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України шляхом спрямування судової повістки за відомою адресою реєстрації місця проживання. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Як встановлено судом, 13.04.2018 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір із ОСОБА_1 , за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 500грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 12).
У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Банком розраховано заборгованість позичальника ОСОБА_1 , яка станом на 20.12.2019р.  складає загальну суму 13200,12грн, з них: заборгованість за тілом кредиту (а саме прострочена заборгованість) – 9118,42грн; заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом  - 648,59грн, заборгованість за відсотками при неналежному виконанні зобов`язань, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, - 2328,24грн; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500грн, штраф (процентна складова) – 604,77грн (а.с. 7-11).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. 
Вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду – скасуванню (в оскаржуваній частині) щодо  відмови в задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами і процентами, нарахованими внаслідок неналежного виконання зобов`язання за ст. 625 ЦК України, і штрафів, виходячи з наступного. 

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до  ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1  ст.  626 ЦК України).
Відповідно до ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Колегія суддів не погоджується із рішенням суду першої інстанції, яким відмовлено у стягненні з позичальника процентів за користування кредитними коштами і процентами, нарахованими внаслідок неналежного виконання зобов`язання за ст. 625 ЦК України, з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта,  Умовами та  Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, що підтвердив підписом у заяві. Суд констатував, що позичальник отримав узгоджену суму кредиту, але з перевищенням кредитного ліміту використав надані банком кошти, не погасивши в добровільному порядку утворену суму основної заборгованості (тіло кредиту) в розмірі 9118,42грн.
Однак, суд, зосередивши увагу на анкеті-заяві відповідача (а.с. 12), де, дійсно, не обумовлювалась процентна ставка, не зважив на наявну у справі Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», яка була підписана позичальником 13.04.2018р. (а.с. 13-14), і в якій сторонами договору була узгоджена процентна ставка за користування кредитними коштами на рівні: 0,01% річних - у межах пільгового періоду, 43,2% річних - за межами пільгового періоду, а також процентна ставка 86,4%, яка застосовується при невиконанні зобов`язання, що в сенсі ст. 628 ЦК України є обов`язковим до виконання ОСОБА_2 . Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що укладений між сторонами кредитний договір становлять декілька формулярів, що сукупно визначають кредитний ліміт і обсяг плати за користування ним.
Відомостей у спростування факту підпису позичальником Довідки про умови кредитування судовим розглядом не здобуто. Але ж цьому доказу судом першої інстанції не надана належна оцінка, що призвело до висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, але які мали істотне значення для розв`язання виниклого спору.  
Не вбачивши у зазначеному документі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку про стягнення цих видів відсотків. 
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справах з подібною конструкцією спірних правовідносин, що втілено у постановах від 30.01.2019р. у справі № 361/2071/17, від 25.09.2019р. у справі № 545/1009/16-ц.  
А між тим, з розрахунку заборгованості (а.с. 5-6), долученої до апеляційної скарги виписки по руху коштів по рахунку відповідача, де наведено відомості щодо користування кредитними коштами та здійснення погашення (а.с. 66-74), вбачається документально підтверджена заборгованість по процентам за користування кредитними коштами за період дії кредитного договору з 13.04.2018р. (кінцевий термін сплати всіх обумовлених кредитним договором платежів згідно визначеного в карті кінцевого терміну її дії - липень 2022 року - а.с. 86), а саме: заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 648,59грн, обчисленими за поточною процентною ставкою 43,2% річних, і заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України за обумовленою між сторонами підвищеною процентною ставкою на рівні 86,4% річних. Умови договору в частині здійснення плати за користування кредитним ресурсом не оспорені. 
Відтак, рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог кредитора у наведеній частині, які ґрунтуються на положеннях ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 634 ЦК України, підлягає скасуванню в порядку ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову у відповідній частині. 
Колегія суддів не погоджується із висновками суду про неузгодження між сторонами на момент укладення кредитного договору 13.04.2018р. умов нарахування штрафів, бо такі висновки не відповідають зібраним доказам, а саме відомостям в підписаній і узгодженій позичальником Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна/Універсальна Голд» (а.с. 13-14).
Разом з тим, відповідно до ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 2 вересня 2014 р. N 1669-VII: на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Отже, при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року N 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", як визначено в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 13 березня 2017 р. у справі N 6-2879цс16.
Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р, м. Волноваха (Волноваський район), (пункт 2 підпункт 5), де зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_1 (за відсутності відомостей про його фактичне непроживання за відзначеною адресою), відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалась антитерористична операція. І за період нарахування кредитором спірної суми штрафу місто Волноваха Донецької області, де зареєстрований позичальник, не вибував зі статусу населеного пункту, що знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, трансформованої згодом в Операцію Об`єднаних Сил.   
Зважаючи на наведену норму Закону N 1669-VII імперативного характеру, що виключає цивільно-матеріальну відповідальність боржника ОСОБА_3 перед кредитором зі сплати пені та комісії, штрафів з 14.04.2014р., апеляційний суд, скасовуючи рішення в частині відмови у стягнення пені та комісії, штрафів у фіксованому розмірі і процентному відношенні, ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні вимог у відповідній частині з інших вищенаведених підстав, що є відмінними від мотивів відмови суду першої інстанції.
Враховуючи ухвалення рішення в оскаржуваній частині (щодо відмови у стягненні заборгованості по процентам і процентам за ст. 625 ЦК України, щодо мотивів прийняття рішення про відмову у стягненні штрафів) внаслідок неповного з`ясування сдом обставин, невідповідності висновків суду обставинам справи і порушення вимог матеріального права (зокрема, ст. 624 ЦК України, що підлягала застосуванню), таке рішення згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню у відповідній частині згідно вищенаведеного мотивування з подальшим перерозподілом витрат з оплати судового збору.  

Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки рішення суду першої інстанції скасовується в частині вимог за наслідками апеляційного перегляду справи, то підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір за подання позовної заяви частково, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Так, заявлено позивачем позов з ціною 13200,12грн або 100%; задоволено позов банку за наслідками розгляду справи судом першої і апеляційної інстанції на суму 12090,35грн (9118,42+648,59+2328,34) або 91,6%. Судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача за подання позовної заяви банком, становить 1925,43грн (91,6% від сплаченого судового збору за подання позовної заяви 2102грн).
У зв`язку з цим рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору в розмірі 1452,10грн. підлягає зміні і стягненню на користь позивача за рахунок відповідача витрат по вказаній позиції в розмірі 1925,43грн.  
За наслідками апеляційного розгляду на користь позивача, що апелює, підлягає стягненню з відповідача частково понесені витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі, пропорційному до задоволеної частини, що в грошовому виразі становить 2298,54грн (банк просив в апеляційній скарзі рішення суду в частині відмови на суму заборгованості по процентах і штрафів в розмірі 4081,7грн або 100%, а суд апеляційної інстанції задовольнив ці вимоги на суму 2976,93грн або 72,9%; судовий збір, пов`язаний з розглядом справи в суді апеляційної інстанції обчислюється як 72,9% від сплаченого позивачем по апеляції судового збору в розмірі 3153грн =2286,54грн).
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Волноваського районного суду  Донецької області від 24 червня 2020  року в частині відмови в задоволенні вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, нарахованим  на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України, штрафів – скасувати і ухвалити  у відповідній частині нове рішення.
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в частині стягнення  заборгованості за простроченими відсотками і відсотками, нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 648 (шістсот сорок вісім) гривень 59 копійок, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України, в розмірі 2328 (дві тисячі триста двадцять вісім) гривень 34 копійки, а всього  2976 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят шість) гривень 93 копійки.
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафів - відмовити. 
Це ж рішення в частині стягнення судового збору змінити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати з оплати судового збору, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, в розмірі 1925 (одна тисяча дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 43 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати з оплати судового збору, пов`язані з апеляційним переглядом справи, в розмірі 2298 (дві тисячі двісті дев`яносто вісім) гривень 54 копійки.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 14 серпня 2020 року.

Судді:                                                                        С.А.Попова 

                                                                     О.М.Пономарьова

                                                                                            Т.Б.Ткаченко