КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
02 вересня  2020 року місто Київ.
 
Справа 753/9151/2020
Апеляційне провадження № 22-ц/824/10921/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                            Желепи О.В.
суддів                                    Кулікової С.В., Олійника В.І.
секретар судового засідання   Гордійчук Ж.В.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2020 року (у складі судді Заставенко М.О., повний текст ухвали складено 09.07.2020 )
в справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Зайця Анатолія Миколайовича, заінтересована особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КУТ»,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва зі скаргою на рішення начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) державного виконавця Зайця Анатолія Миколайовича, за участю заінтересованих осіб: стягувача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КУТ» та Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив суд:
- визнати неправомірними дії начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайця Анатолія Миколайовича, в частині прийняття пункту 3 постанови від 20 березня 2020 року про перевірку виконавчого провадження № 46234623, від 29.01.2015 року, а саме: "3.Зобов`язати заступника начальника відділу Медвєдєву О.О. вжити заходів передбачених статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» по ВП № 46234623 та виконати ухвалу № 753/4731/15 від 17.04.2015 року видану Дарницьким районним судом м.Києва у повному обсязі."
- зобов`язати начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайця Анатолія Миколайовича скасувати пункт 3 постанови від 20 березня 2020 року про перевірку виконавчого провадження № 46234623, від 29.01.2015 року, а саме: "3. Зобов`язати заступника начальника відділу Медвєдєву О.О., вжити заходів передбачених статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» по ВП № 46234623 та виконати ухвалу № 753/4731/15 від 17.04.2015 року видану Дарницьким районним судом м.Києва у повному обсязі."
Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 01.06.2020 року скаржник отримав копію постанови начальника Дарницького РВ ДВС у м. Києві Зайця А.М. від 20.03.2020 року про перевірку виконавчого провадження № 46234623, якою було зобов`язано начальника відділу Медвєєву О.О. вжити заходів передбачених статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» по ВП № 46234623 та виконати ухвалу № 753/4731/15 від 17.04.2015 року видану Дарницьким районним судом м. Києва у повному обсязі. Єдиною дією, яку може вчинити державний виконавець, на підставі ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", на яку посилається начальник Дарницького РВ ДВС у м. Києві Заєць А. М.,  є повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Отже, начальник Дарницького РВ ДВС у м. Києві зобов`язав повернути виконавчий лист аж 20 березня 2020 року, тобто, через п`ять років з дня пред`явлення виконавчого листа до виконавчої служби, а не через три дні, як передбачено законом та ще й після повного виконання рішення суду, про погашення заборгованості та вчинених процесуальних дій. Як вказано в постанові від 20.03.2020 року, підставою для повернення виконавчого листа є той факт, що у виконавчому листі невірно вказаний день народження боржника, що не є підставою для повернення виконавчого листа , згідно чинного законодавства та практики Верховного Суду. А тому, вважає неправомірними та такими, що порушують його права дії начальника Дарницького РВ ДВС у м. Києві Зайця Анатолія Миколайовича, в частині прийняття пункту 3 постанови від 20.03.2020 року про перевірку виконавчого провадження № 46234623 від 29.01.2015 року, а саме: « 3.Зобов`язати заступника начальника відділу Медвєдєву О.О., вжити заходів передбачених статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» по ВП № 46234623 та виконати ухвалу № 753/4731/15 від 17.04.2015 року видану Дарницьким районним судом м.Києва у повному обсязі.» Крім того, постанова від 20.03.2020 року про перевірку виконавчого провадження № 46234623 не відповідає вимогам п.7 розділу І «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, де сказано, що: «Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою.». Але, як видно з матеріалів справи, постанова не скріплена печаткою, в мотивувальній частині постанови не вказано, що слугувало підставою для перевірки виконавчого провадження № 46234623, вказана постанова не була направлена боржнику, як того вимагає ст. 28 Закону, де сказано: «Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.».
 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 22 липня 2020 року звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити постанову, якою задовольнити скаргу.
В апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вказує на те, що суд не обґрунтував, чому дії начальника Дарницького РВ ДВС у м.Києві Зайця А.М. щодо повернення виконавчого документу на підставі ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», через п`ять років замість трьох днів є законними.
Суд не прийняв до уваги той факт, що ухвала Дарницького районного суду м.Києва від 17.04.2015 року у справі №753/4731/15 виконана ще в червні 2015 року, оскільки суд не витребував матеріали виконавчого провадження №46234623 від 29.01.2015 року.
Вказує, що постанова від 20.03.2020 начальника Дарницького РВДВС є нікчемною, оскільки не завірена печаткою і твердження суду, що печаткою завіряються лише постанови саме державних виконавців є безпідставною
Зазначає, що суд не прийняв до уваги положення п.7 розділу 12 «Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5.А  , відповідно до якої мають зазначатись підстави перевірки виконавчого провадження, строки проведення перевірки, строк виконання постанови, коло осіб, яким надсилаються копії постанови.»
Крім того, в оскаржуваній ухвалі суду заявник виявив ряд описок, про що 20.07.2020 подав заяву про внесення виправлень в ухвалу суду. 
 
        У відзиві на апеляційну скаргуДарницький РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м.Київ) просить оскаржуване рішення залишити без змін , апеляційну скаргу - без задоволення. 
 
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1  доводи скарги підтримав.
Представник стягувача просив залишити ухвалу суду без змін.   Виконавець до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлені.
 
Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення боржника та представника стягувача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційнаскарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
 
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті19 Конституції України).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Відповідно статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
 
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд вважав встановленими такі обставини:
На виконанні в Дарницькому РВ ДВС у м. Київ перебуває виконавче провадження № 46234623 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6460/12 від 12.12.2014 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Кут" у розмірі 10 312,48 грн.
20.03.2020 року начальником Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Київ Центральнгого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заєць А.М. винесено постанову про перевірку вищевказаного виконавчого провадження (а. с. 6 - 11).
За результатами перевірки було визнано дії старшого державного виконавця Шевченка М.Р. та дії головного державного виконавця Тущенка П.Т. при примусовому виконанні вказаного виконавчого провадження, як такі, що вчинені з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження", зобов`язано заступника начальника відділу Медвєдєву О.О. вжити заходів передбачених статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» по ВП № 46234623 та виконати ухвалу № 753/4731/15 від 17.04.2015 року видану Дарницьким районним судом м. Києва у повному обсязі.
За змістом пункту 2 розділом ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (в редакції на час винесення начальником ВДВС оскаржуваної постанови) посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, в тому числі і начальник відділу державної виконавчої служби, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.
Таким чином суд встановив, що начальник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заєць М.А. має право з власної ініціативи проводити перевірку виконавчого провадження.
Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Як вбачається з оскаржуваної постанови,  її зміст викладено у відповідності до вищевказаних вимог закону, а саме : зобов`язано заступника начальника відділу Медвєдєву О.О. вжити заходів передбачених статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» по ВП № 46234623 та виконати ухвалу № 753/4731/15 від 17.04.2015 року видану Дарницьким районним судом м. Києва у повному обсязі, так як відповідно до чинного законодавства України рішення суду є обов`язковим для виконання.
Посилання скаржника на невідповідність прийнятої постанови вимогам чинного законодавства, а саме п.7 розділу І «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України ,від 02.04.2012 року, № 512/5 суд не ґрунтується на законі, оскільки вказаний п. 7 стосується вимог до постанови державного виконавця під час здійснення виконавчих дій. Порядок проведення перевірок виконавчого провадження регулюється розділом XII. Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження  не містить вимог щодо скріплення постанов начальників ВДВС печаткою та обов`язку направлення її боржникові.
Таким чином з урахуванням встановлених обставин та вищевказаних законодавчих норм, суд дійшов висновку про те, що начальник Дарницького РВ ДВС у м. Києві Заєць А.М. діяв у відповідності до норм чинного законодавства, його дії є законними, тому вимоги скарги задоволенню не підлягають.
  Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними. Висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги з приводу порушення строків виконавцем при вчиненні дій щодо повернення виконавчого документу не є предметом розгляду даної скарги. Начальник Дарницького районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заєць А.М. відповідно до Закону "Про виконавче провадження" не несе персональної відповідальності за порушення, вчинені державними виконавцями під час виконання.
Здійснюючи перевірку виконавчого провадження, начальник в межах своїх повноважень зобов`язав виконавця виконати судове рішення. При цьому не порушив жодних прав скаржника, а тому суд правомірно відмовив в задоволенні скарги.
Посилання, щодо відсутності печатки, а також наявності описок, не доводять неправомірність дій посадової особи, дії якої оскаржувались. Суд надав належну оцінку з приводу не передбачення законом обов`язковості печатки на постановах керівників виконавчих органів в межах здійснення ними контролю за виконанням судових рішень. 
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та є фактично повторенням доводів скарги ОСОБА_1 , яким суд у своїй ухвалі дав належну правову оцінку.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги, підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційним судом встановлено, що ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Враховуючи те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.
Керуючись ст. ст.367-368, 374,375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови  складено  04 вересня 2020 року.
 
Головуючий           
 
Судді