УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження
20 липня 2020 року  
м. Київ
справа №640/20487/18
провадження №К/9901/11678/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Желєзного І.В., Коваленко Н.В.,
перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2020 у справі № 640/20487/18 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
у с т а н о в и в:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, в якому просив:
(і) визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо непризначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;
(іі) зобов`язати Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності III групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, з урахуванням висновків суду протягом одного місяця з часу набрання законної сили судовим рішенням;
(ііі) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відсутності вимоги до Міністерства оборони України щодо непризначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності III групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України віл 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;
(іііі) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслати до Міністерства оборони України письмову вимогу щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності III групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України віл 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2019, яке було залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2020, позов ОСОБА_1 задоволено частково: 
А) Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині неподання до Міністерства оборони України висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Б) Зобов`язано Волинський обласний військовий комісаріат подати в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» до Міністерства оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині даного рішення.
В) Зобов`язано Міністерство оброни України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової варти працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, з урахуванням висновків суду.
Г) Встановлено Міністерству оброни України та ІНФОРМАЦІЯ_3 строк в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили для подання звіту про виконання рішення.
Д) Попереджено Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті  382 КАС України.
Е) В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з такими судовими рішеннями, Міністерство оборони України подало касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 в його позові.
Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2020 касаційну скаргу Міністерства оборони України було залишено без руху через несплату скаржником судового збору у встановлених законом порядку та розмірі. Надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання згаданої ухвали, до перебігу якого не включається строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби COVID-19.
На виконання вимог означеної ухвали скаржник надіслав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучив платіжне доручення від 21.05.2020 № 248/504 про сплату судового збору в розмірі 1 536,80 грн.
Отже, вимоги ухвали суду касаційної інстанції про усунення недоліків касаційної скарги заявник виконав у строк, встановлений Верховним Судом.
Дослідивши зміст касаційної скарги Міністерства оборони України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.
Приписом пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом – КАС України, у редакції, чинній з 08.02.2020) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплено перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положеннями пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Спір у цій справі виник через бездіяльність Міністерства оборони України щодо призначення позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». І з огляду на те, що предметом спору в цій справі є бездіяльність суб`єкта владних повноважень стосовно призначення грошової допомоги, ця справа є саме справою незначної складності відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.
Але на обґрунтування вимог касаційної скарги заявник покликається на те, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій не узгоджуються з правовими позиціями, які викладені у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 в справі № 826/6871/18 та в постанові Верховного Суду в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 10.04.2019 у справі № 822/220/18.
У цьому контексті колегія суддів зважає на те, що частиною третьою статті 125 Конституції України визначено конституційно-правовий статус Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України.
Тобто переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави.
Отже, завдання Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні – це, насамперед, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у їхній процесуальній діяльності конкретної норми матеріального права, або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом, і в такий спосіб скерувати судову практику задля єдиного та правильного правозастосування (вказати напрям, у якому слід здійснювати реалізацію матеріальної чи, відповідно, використання процесуальної правової норми).
Навіть більше, забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється способом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Одним з механізмів забезпечення Верховним Судом єдності судової практики є можливість виняткового (екстраординарного) касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності, у тому разі, якщо заявник належно обґрунтує, що його касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України).
Колегія суддів зауважує, у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 в справі №  826/6871/18 сформульований такий правовий висновок:
« 22. …за зверненням особи за призначенням одноразової грошової допомоги, уповноважений орган (обласний військовий комісар за місцем проживання цієї особи) оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України затверджений п.  11 Порядку № 975 перелік документів для призначення такої допомоги. Своєю чергою, розпорядник бюджетних коштів в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі зазначених документів приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
23. Водночас, відсутність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.
24. Разом з цим, відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання.
25. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №  822/220/18.
26. Отже, із зазначеного слідує, що у військового обласного комісаріату не виникає обов`язку подання розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги у випадку неподання заявником документів, зазначених в пунктах 10 і 11 Порядку № 975.
27. За такого правового регулювання та обставин справи, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що Дніпропетровський обласний військовий комісаріат діяв правомірно – у спосіб та в межах наданих законом повноважень, а вимоги до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та спонукання до вчинення дій у даному випадку є передчасними. У зв`язку з цим суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.».
На противагу наведеному вище правовому висновку, в справі, в якій подана ця касаційна скарга, суд апеляційної інстанції виснував, що «…посилання ІНФОРМАЦІЯ_1 на відсутність серед документів, поданих для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, довідки про причини та обставини поранення є безпідставними» й погодився з висновками суду першої інстанції про те, що «…дії Волинського обласного військового комісаріату в частині неподання до Міністерства оборони України висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є протиправними та необхідно зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 подати в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» до Міністерства оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.  16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.».
Щодо позовних вимог до Міністерства оборони України суд апеляційної інстанції зазначив, що «…враховуючи наявність всіх фактичних і правових підстав для призначення та виплати позивачу одноразової допомоги та з метою усунення допущеного порушення прав позивача, яке полягає у фактичній відмові позивачу у призначенні та отриманні одноразової допомоги внаслідок тривалого та безпідставного нереагування на його звернення до суб`єкта прийняття рішень, у чому вбачається протиправна бездіяльність, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з метою ефективного способу захисту прав позивача необхідно зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплатити одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» зробив висновок про те, що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії Волинського обласного військового комісаріату в частині неподання до Міністерства оборони України висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є протиправними та необхідно зобов`язати Волинський обласний військового комісаріату подати в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №  975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» до Міністерства оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.  16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.».
Отже, суд касаційної інстанції встановив, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі не узгоджуються правовими позиціями, які викладені в постанові Верховного Суду від 24.12.2019 в справі № 826/6871/18 та в постанові Верховного Суду в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 10.04.2019 у справі №  822/220/18, і це вказує на те, що подана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому Верховний Суд, як виняток, здійснить касаційний перегляд судових рішень, ухвалених у цій справі.
За вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, з-поміж іншого, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі є аргументи скаржника щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права й наявність обставин, наведених у підпункті «а» пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Керуючись положеннями підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2020 у справі № 640/20487/18.
2. Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 640/20487/18.
3. Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.
4. Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та долучених до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    І.В. Желєзний

Суддя                                                                                                    Н.В. Коваленко