Ухвала
Іменем України
05 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 225/128/18
провадження № 61-8411ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,               Коротуна В. М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 17 березня 2020 року у справі за заявою Держаної іпотечної установи, заінтересована особа: ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у справі 
№ 2-562/11 за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, пені та інфляційних витрат,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2018 року Державна іпотечна установа звернулася до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження № 2-562/11.
 
Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня
2019 року заяву Державної іпотечної установи задоволено повністю. 
 
Поновлено строк звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження. 
 
Відновлено втрачене судове провадження. Установлено зміст відновленого рішення Ленінського районного суду міста Донецька від 30 травня 
2011 року.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня 2019 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 420,40 грн.
 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
26 травня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Донецького апеляційного суду від 17 березня 2020 року та направити справу для продовження розгляду Донецьким апеляційним судом.
Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.
У наданий судом строк заявник на усунення недоліків, зазначених в ухвалі подав до Верховного Суду квитанцію про сплату судового збору.
Касаційна скарга мотивована тим, що пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не містить обмежень щодо предмету судового захисту порушених прав учасників бойових дій, а висновок апеляційного суду про необхідність сплати ним судового збору за подання апеляційної скарги є помилковим, оскільки він звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій.
За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
У касаційній скарзі заявник посилається на продовження процесуальних строків внаслідок поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»,
яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3, згідно положень якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби
(COVID-19), строки, визначені статтею 390 цього Кодексу (строк касаційного оскарження), продовжуються на строк дії такого карантину.
Пунктом 2 «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України № 731-IX
від 18 червня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня
2020 року, визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.
Враховуючи викладене, касаційна скарга  ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 17 березня 2020 року подана в межах строку на касаційне оскарження.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
Ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування та тлумачення.
Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частина друга статті 357 ЦПК України).
Статтею 495 ЦПК України визначено, що у справі про відновлення втраченого провадження заявник звільняється від оплати судових витрат. У разі подання завідомо неправдивої заяви судові витрати, понесені іншими учасниками справи, відшкодовуються заявником у повному обсязі, про що суд постановляє ухвалу.
Аналіз статті 495 ЦПК України дає підстави для висновку, що законом передбачено можливість звільнення від сплати судового збору для заявників у справі про відновлення втраченого провадження.
Оскільки  ОСОБА_1 не є заявником у справі про відновлення втраченого провадження, а є її учасником, тому відсутні правові підстави для звільнення його від сплати судового збору у відповідності до вимог статті 495 ЦПК України. 
За змістом пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) вказано, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Предметом спору у справі № 225/128/18 є відновлення втраченого судового провадження у справі № 2-562/11 за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, пені та інфляційних витрат та не пов`язаний із порушенням прав ОСОБА_1 як учасника бойових дій.
Залишаючи без руху апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із відсутності підстав звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.
Враховуючи те, що заявник не усунув недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, суд апеляційної інстанції правильно застосував норми статей 185, 357 ЦПК України та обґрунтовано повернув апеляційну скаргу заявнику.
Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Доводи касаційної скарги по своїй суті зводяться до неправильного тлумачення заявником норм права.
З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду 
від 17 березня 2020 року у справі за заявою Держаної іпотечної установи, заінтересована особа: ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у справі № 2-562/11 за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, пені та інфляційних витрат.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:	М. Є. Червинська 	
   	С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун