ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

30 вересня 2020 року                                                            м. Чернівці
справа № 726/1712/15-ц
провадження №22-ц/822/730/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.
секретар Герман Я.І. 
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк» на рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 05 червня 2020 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося в суд з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані слідуючими обставинами. 07.03.2012 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №46/03-ф/2012, відповідно до якого, останній отримав кредит в сумі 550000,00 грн. строком до 05.03.2032 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 16,8 % річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни передбачені договором, процентна ставка встановлюється у розмірі 21,8 % річних.
В рахунок забезпечення зобов`язання, 07.03.2012 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №46/03-ф/2012-П2, відповідно до якого, остання добровільно взяла на себе зобов`язання відповідати перед банком за невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань. Крім того, 07.03.2012 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №46/03-ф/2012-П1, відповідно до якого, останній добровільно взяв на себе зобов`язання відповідати перед банком за невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором кредиту №46/03-ф/2012 від 07.03.2012 року.
Крім того, 07.03.2012 року в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту, між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем укладено договір іпотеки №46/03-ф/2012-з, відповідно до якого, в іпотеку було передано житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 .
Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 20.03.2014 року стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за вказаним договором кредиту в сумі 581179,70 грн. та судові витрати в сумі 3654,00 грн. Однак відповідачі борг не погасили, рішення суду не виконали, тому позивач керуючись ст. 1048 ЦК України та умовами договору, продовжує нарахування відсотків за користування чужими коштами.
Відповідно до договору іпотеки ОСОБА_1 на період дії договору зобов`язаний застрахувати предмет іпотеки та своєчасно сплачувати чергові страхові платежі. Не пізніше ніж за 3 банківських дні до граничного строку внесення чергового платежу, визначеного договором страхування, сплачувати черговий страховий платіж та надавати банку підтвердження внесення страхового платежу. За неналежне виконання вказаних умов іпотеко держатель сплачує штраф, що становить 0,5 % від заставної вартості предмета іпотеки, який збільшується на 0,05 п. п. щомісячно наростаючим підсумком з другого календарного місяця, що слідує за місяцем порушення.
На даний час відповідачем ОСОБА_1 договір страхування майна на новий термін не укладався, відповідно сума штрафу становить 16218,59 грн.
Загальна сума заборгованості за кредитним договором №46/03-ф/2012 від 07.03.2012 року станом на 06.07.2015 року становить 160059,88 грн., яка складається з заборгованості по відсотках поточна 6146,16 грн., заборгованості по відсотках прострочена 137695,13 грн., штрафу за порушення умов договору іпотеки щодо страхування заставного майна 16218,59 грн.
Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованості по відсотках поточну 6146,16 грн., заборгованості по відсотках прострочену 137695,13 грн. та штраф за порушення умов договору іпотеки щодо страхування заставного майна 16218,59 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 05 червня 2020 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» просить скасувати рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 05 червня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УКРГАЗБАНК» заборгованість станом на 06.07.2015 р. за кредитним договором №46/03-ф/2012 від 07.03.2012 р. яка складається з заборгованості по відсотках поточної 6 146,16грн., заборгованості по відсотках простроченої 137 695,13 грн. а всього в сумі 143 841,29 грн.
Стягнути з відповідача  ОСОБА_4 штраф за порушення умов договору іпотеки щодо страхування заставного майна в розмірі 16 218,59 грн.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» зазначає, що судом першої інстанції допущено безпідставне скасування вірного по суті заочного рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 11.11.2015 року, а також незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення суду; неповноту встановлення обставин справи, які мають значення для справи, та неправильність установлення обставин, які мають значення для справи; неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин.
Відтак висновки суду не відповідають обставинам справи. 
Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 20.03.2014 року у справі №726/60/14-ц вирішено стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №46/03-ф/2012 від 07.03.2012 року станом на 12.12.2013 року в сумі 581179,70 грн.
Заочним рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 11.11.2015 року у справі №726/1712/15 –вирішено стягнути з відповідачів заборгованості за кредитним договором №46/03-ф/2012 від 07.03.2012 року станом на 06.07.2015 року в сумі 143841, 29 грн.
Таким чином, в даній справі не допущено подвійне стягнення заборгованості, а стягнуто суму поточних та донарахованих відсотків за період з 13.12.2013 по 06.07.2015 року.
Вбачається, що докази подвійного стягнення відсутні, а висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що згідно кредитного договору №46/03-ф/2012 від 07.03.2012 року, відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 550000,00 грн. строком до 05.03.2032 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 16,8 % річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни передбачені договором, процентна ставка встановлюється у розмірі 21,8 % річних.
В рахунок забезпечення зобов`язання, 07.03.2012 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №46/03-ф/2012-П2, того ж дня між позивачем та ОСОБА_3 також було укладено Договір поруки №46/03-ф/2012-П1, відповідно до яких, відповідачі добровільно взяли на себе зобов`язання відповідати перед банком за невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором кредиту №46/03-ф/2012 від 07.03.2012 року.
Також встановлено що, 07.03.2012 року в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту, між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем укладено договір іпотеки №46/03-ф/2012-з, відповідно до якого в іпотеку було передано житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 .
Відповідно до договору іпотеки ОСОБА_1 , на період дії договору зобов`язаний застрахувати предмет іпотеки та своєчасно сплачувати чергові страхові платежі. Не пізніше ніж за 3 банківських дні до граничного строку внесення чергового платежу, визначеного договором страхування, сплачувати черговий страховий платіж та надавати банку підтвердження внесення страхового платежу. За неналежне виконання вказаних умов іпотеко держатель сплачує штраф, що становить 0,5 % від заставної вартості предмета іпотеки, який збільшується на 0,05 п.п. щомісячно наростаючим підсумком з другого календарного місяця, що слідує за місяцем порушення.
Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівців від 20.03.2014 року стягнуто з відповідачів заборгованість за договором кредиту №46/03-ф/2012 від 07.03.2012 року в сумі 581179,70 грн. Однак відповідачі борг не сплатили, рішення суду не виконали.
Згідно розрахунку, загальна сума заборгованості за кредитним договором №46/03-ф/2012 від 07.03.2012 року станом на 06.07.2015 року становить 725021,79 грн.
Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівців від 14.11.2019 року заяву представника відповідачів ОСОБА_5 в інтересах відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову  задоволено. Зупинено електронні торги з реалізації майна в складі лоту № 376721, а саме: житлового будинку загальною площею 78,60 кв.м., житловою 30,90 кв.м., з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівці від 09.12.2019 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення  задоволено.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України  позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк  та в порядку, що встановлені договором.
Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами  (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,       що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі  № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі,  не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі  № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 20.03.2014р. по цивільній справі № 726/60/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № 46/03- ф/2012 від 07.03.2012р. в розмірі 581 179,70 грн.
2019 року ВП №57677972 описано та накладено арешт на майно ОСОБА_1 .
Встановлено, що виставлено на електронних торгах з реалізації майна в складі лоту №376721 житловий будинок загальною площею 78,60 кв.м., житловою 30,90 кв.м., з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Згідно частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.
Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення, так і вручення йому вимоги і про погашення боргу (залежно від умов договору).
Якщо основним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то строк пред`явлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі. При цьому сама лише умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов`язань за договором не може розглядатися судом як установлення строку дії поруки; термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (наприклад, після закінчення певного строку, починаючи від дати виконання зобов`язання за кредитним договором).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється і він має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Проте такі вимоги банком до позивача не заявлялись.
ПАТ АБ «Укргазбанк» використало право вимоги дострокового повернення заборгованості за кредитним договором, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту.
Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, неустойки та інших платежів за договором. У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у ПАТ АБ «Укргазбанк» припинилося право нараховувати передбачені кредитним договором платежі. 
Доводи апелянта про право позивача на отримання інших платежів, окрім передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, є помилковими.
З урахуванням встановлених обставин, висновок суду першої інстанцій про відмову у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» є правильними.
Доводи апеляційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк», з посиланням на обставини зазначені в позові, зводяться до непогодження з рішенням суду першої інстанції, однак, висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
постановив :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.
Рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 05 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий                       І.Б. Перепелюк
Судді:                           І.Н. Лисак 
І.М. Литвинюк