УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 674/395/19
Провадження № 22-ц/4820/836/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 липня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд
 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Гринчука Р.С. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Костенка А.М.,
секретар судового засідання - Дубова М.В.,
з участю апелянта, представника відповідача,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Філія «Птахофабрика «Авіс» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2020 року, суддя Артемчук В.М.,
встановив:
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПрАТ «Агрохолдинг Авангард» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. 
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що з 01.08.2017 року вона працювала на посаді лікаря із загальної гігієни відділу контролю якості Філії «Птахофабрика «Авіс» ПрАТ «Агрохолдинг Авангард». Наказом №271к від 06.08.2018 року позивача звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин трудових обов`язків. Це звільнення є незаконним, оскільки вона не допускала порушення трудової дисципліни, а відповідачем не дотримано порядок розірвання трудового договору.
За таких обставин ОСОБА_1 просила суд поновити її на посаді лікаря із загальної гігієни відділу контролю якості Філії «Птахофабрика «Авіс» ПрАТ «Агрохолдинг Авангард» і стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 50000 грн. 
Заочним рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19.02.2020 року в позові відмовлено.
Суд керувався тим, що звільнення позивача проведено відповідачем з дотриманням вимог закону.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не вчинила дисциплінарних проступків, її звільнення зумовлено негативними стосунками, які склалися між нею та керівництвом підприємства, надані відповідачем докази було сфальсифіковано, однак суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам у справі та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.
ПрАТ «Агрохолдинг Аванград» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи на його законність та обґрунтованість.
       В судовому засіданні апелянт підтримала доводи апеляційної скарги. 
       Представник відповідача в суді проти апеляційної скарги заперечила, підтримала рішення суду першої інстанції. 
Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом першої інстанції встановлено, що наказом №354к від 01.08.2017 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду лікаря із загальної гігієни відділу контролю якості Філії «Птахофабрика «Авіс» ПрАТ «Агрохолдинг Авангард» з 01.08.2017 року.
       Наказом № 271к від 06.08.2018 року, виданим директором Філії «Птахофабрика «Авіс» ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади з 06.08.2018 року на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання нею без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором і правилами ВТР.
Звільненню ОСОБА_1 передував наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності № 3д від 06.03.2018 року у вигляді догани.
Підставою для видачі вказаного наказу було неналежне виконання посадових обов`язків, перевищення повноважень, передбачених посадовою інструкцією. При цьому позивача попереджено, що у разі повторного порушення посадових обов`язків буде розглянуто питання про відповідність згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України. Підставою для винесення догани ОСОБА_1 були, зокрема, службова записка ревізора Дмитрецької Л.М. від 05.03.2018 року, відповіді на запитання, які містяться у пояснювальній записці ОСОБА_1 на ім`я директора Філії від 05.03.2018 року ( а.с. 74-82).
В акті від 06.03.2018 року зафіксовано відмову ОСОБА_1 від підписання відмітки про ознайомлення з вищевказаним наказом про оголошення догани (а.с. 73).
       Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано виходив з недоведеності позивачем обставин щодо її незаконного звільнення з займаної посади лікаря із загальної гігієни на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи 
громадського стягнення.
Систематичне невиконання працівником своїх обов`язків є суб`єктивною обставиною, що може бути поставлена йому за провину. Для звільнення працівника за порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб невиконання або неналежне виконання обов`язків було протиправним та винним, мало систематичний характер, за попереднє порушення трудової дисципліни до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але це не дало позитивних наслідків, тому подальше залишення такого працівника на роботі суперечить інтересам виробництва.
Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків (порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, положень, наказів адміністрації, технічних правил). Звільнення працівника за даною підставою може мати місце лише у випадку невиконання чи неналежного виконання працівником своїх безпосередніх обов`язків. Основні обов`язки працівників у загальному вигляді перераховані в Типових правилах внутрішнього трудового розпорядку. Конкретизація і деталізація обов`язків працівників фіксується й уточнюється в галузевих і місцевих правилах внутрішнього трудового розпорядку, діючих на кожному підприємстві, в установі, організації. Конкретні обов`язки іноді уточнюються в посадових інструкціях. Невиконання цих обов`язків є порушенням трудової дисципліни, бо дисциплінована праця означає, що кожний член трудового колективу належним чином виконує свої трудові обов`язки. Несумлінне виконання або взагалі невиконання трудових обов`язків і є порушенням трудової дисципліни.
Звільнення працівника за систематичне невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків можливе за наявності низки обов`язкових умов. По-перше, порушення має торкатися лише трудових обов`язків працівника, встановлених низкою загальних і спеціальних нормативно-правових актів. По-друге, невиконання або неналежне виконання має бути систематичним. 
Систематичне порушення трудової дисципліни - це порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, і порушив її знову.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
Згідно з п. 23 вказаної постанови Пленуму за передбаченими підставами п. 3 ст. 40 КЗпП працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.
Частиною 3 статті 149 КЗпП України передбачено, що керівник зобов`язаний при обранні виду стягнення врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку та заподіяну ним шкоду, обставини, за яких здійснено проступок, і попередню роботу працівника.
       Філією «Птахофабрика «Авіс» ПрАТ «Агрохолдинг Авангард» розроблена і 31.08.2016 року затверджена посадова інструкція лікаря із загальної гігієни №2225.2 відділу контролю якості, з якою ОСОБА_1 ознайомлена 02.08.2017 року під розписку (а.с. 67-70).
       Цією посадовою інструкцією на лікаря із загальної гігієни покладено, зокрема, обов`язки по прийняттю участі у складанні програм навчання працівників по санмінімуму (п. 2.5.); здійснення контролю за дотриманням працівниками підрозділів підприємства правил і норм з охорони здоров`я, виробничої санітарії, надання працівникам встановлених пільг і компенсацій за умовами праці (п. 2.7.); здійснення відомчого контролю за дотриманням чинного законодавства, міжгалузевих та інших нормативних актів, виконанням працівниками посадових та робочих інструкцій з питань охорони здоров`я (п. 2.15.); надавати заявки на придбання необхідних ресурсів (дезінфікуючих, миючих, притирального інвентарю та медичних препаратів для аптечок) (п. 2.18); терміново повідомляти безпосереднього керівника та керівника групи безпечності про проблеми, виявлені в СУБХП чи фактори, які можуть вплинути на безпечність продукту (п. 2.24) тощо. 
       З метою перевірки виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків роботодавцем було створено відповідну робочу комісію, за результатами роботи якої виявлено порушення в роботі позивача, про що свідчать наказ №64 від 04.04.2018 року «Про усунення недоліків» та підготовлені відповідні запитання з метою аналізу виявлених недоліків в роботі працівника, які ОСОБА_1 особисто отримала 04.04.2018 року.
       В доповідних записках від 08.05.2018 року на ім`я директора Філії головний технолог та головний лікар ветеринарної медицини вказали на невиконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків та ненадання нею відповіді на питання щодо виявлених недоліків у роботі (а.с. 83, 84).
       Наказом директора філії №86 від 10.05.2018 року для перевірки виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків було створено комісію в складі головного технолога, ревізора, інспектора СБ, лікаря ветеринарної медицини (а.с. 85).
       Актом обстеження санпропускника ДСЯ-2 НЗ-2 та НЗ-3 на предмет дотримання ветеринарно-санітарних правил і норм та гігієни персоналу комісії було встановлено порушення у функціонуванні санпропускника у відповідності з вимогами ВСП №53, не виконання вимог щодо дотримання гігієни персоналом підприємства. Зокрема, було допущено порушення п. 3.2. Ветеринарно-санітарних правил для птахівницьких господарств і вимоги до їх проектування, затверджених наказом головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 03.07.2011 року №53 (а.с. 86). 
       В акті від 14.05.2018 року комісією було виявлено ряд недоліків щодо ведення документації лікарем із загальної медицини ОСОБА_1 (а.с. 87).
В службовій записці від 14.05.2018 року ревізор Філії ОСОБА_2 повідомила директора Філії ОСОБА_3 про численні порушення, виявлені в роботі ОСОБА_1 (а.с. 90-91).
Згідно акту від 06.08.2018 року, складеного посадовими особами Філії ОСОБА_1 ознайомлена з матеріалами перевірки щодо дотримання нею посадових обов`язків лікаря із загальної гігієни та з наказом №271к від 06.08.2018 року про звільнення, від підпису відмовилася (а.с. 93). 
Як вбачається зі змісту листа за вих. №627 від 05.09.2018 року та відмітки про отримання поштової кореспонденції ОСОБА_1 07.09.2018 року отримала копію наказу про звільнення (а.с. 100).
Згідно p ч. 2 ст. 47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.
В актах інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 27.06.2018 року №22-21/1322-ІВ та від 04.09.2018 року, №22-21/8406-ІВ Управління держпраці у Хмельницькій області, проведеного за зверненнями ОСОБА_1 було виявлено наступні порушення вимог трудового законодавства при звільненні позивача: порушення строків видачі трудової книжки та видачі звільненому працівникові копії наказу про звільнення; виплата компенсації за невикористані дні відпустки ОСОБА_1 в сумі 1203,91 грн. проведена 08.08.2018 року, а не в день звільнення, 06.08.2018 року (а.с. 115). Вказані порушення були усунені Філією, дублікат втраченої трудової книжки ОСОБА_1 було надіслано останній 09.08.2018 року (а.с. 96), а копію наказу №271к від 06.08.2018 року про звільнення надіслано позивачу 05.09.2018 року та отримано нею 07.09.2018 року (а.с. 100).
Враховуючи встановлені вище обставини справи та вимоги діючого трудового законодавства колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів апелянта та відсутність правових підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, яке постановлено з додержанням норм процесуального та матеріального права. 
Оскільки відмова в задоволенні позову ОСОБА_1 зумовлена недоведеністю обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог, тому питання щодо спливу позовної давності, про що зазначав відповідач у суді першої інстанції не підлягає окремому дослідженню судом апеляційної інстанції. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2020 рокузалишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 27 липня 2020 року.

Судді:                                                         Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко