ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2020 року
м. Харків
справа №953/18100/19
провадження №22/818/3874/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Хорошевського О.М.
суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
Учасники справи :
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
Відповідач: ОСОБА_1 
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові
апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 травня 2020  року, постановлене суддею Курганниковою О.А., 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У лютому 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23222,19 грн. та витрати по сплаті судового збору.
Позов мотивований тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н на підставі його заяви від 03.03.2011 року, за яким він отримав кредит в розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Тарифами банку, які викладені на сайті банку, тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. 
Оскільки ОСОБА_1 умови кредитного договору в частині погашення кредиту не виконує - це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 15.12.2019 року становить 23222,19 грн, яка складається з наступного: 14886.77 грн. - заборгованість за тілом кредита; 14886,77 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2678,24 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 4075.17 грн. - нарахована пеня; 0.00 грн. - нараховано комісії;500,00 грн штраф (фіксована частина); 1082,01 грн штраф (процентна складова).
Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харків від 14 травня 2020 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором б/н від 09.03.2011 року в сумі 1000,00 грн. та судовий збір у розмірі 90,51 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та постановити нове, яким задовольнити ці позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції не з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.
В обґрунтування скарги посилається на те, що неправомірно зменшено розмір фактично отриманих коштів відповідачем. Також суд безпідставно відмовив у стягненні відсотків у відповідності до ст. 625 ЦК України. Відповідач ознайомлений з умовами щодо сплати процентів, що підтверджується підписаним ним договором. Також звертає увагу на те, що наявні всі підстави для стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до вимог ч. 1ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що з метою отримання кредитної картки ОСОБА_1 09 березня 2011 року підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Приватбанк», з отриманням платіжної картки відповідно до умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів (а.с. 17).
До анкети заява додано довідку про умови кредитування та використання кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, в якій зазначено відсотки за користування кредитною карткою, пеня, штрафи та інші умови кредитування (а.с.18).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 15 грудня 2019 року становить 23222,19 грн. і складається із: 14886,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2678,24 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 4075,17 – нарахована пеня; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. – штраф (фіксована частина), 1082,01 грн. – штраф (процента складова).
Задовольняючи частково позовні вимоги банку суд першої інстанції виходив із того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1000,00 грн.
Судова колегія неповністю погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Матеріали справи свідчать, що 09 березня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 12000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Того ж дня відповідачем підписано Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, з якої вбачається, що сторони погодили всі умови кредитування, відсоткова ставка 4,5%, пеня 1% від суми заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, штраф 500 грн + 5% від суми заборгованості (а.с.18).
У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, чим порушив умови кредитного договору.
Станом на 15 грудня 2019 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів згідно зі статтею 625 ЦК України, становить 23222,19 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Стягуючи з відповідача тіло кредиту у сумі 1000,00 грн суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував звідки вирахував цю суму, оскільки ця сума значиться лише як бажана у анкеті-заяві позичальника, жодних доказів нарахування саме такого тіла кредиту матеріали справи не містять.
Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню і з ОСОБА_1 підлягає стягненню тіло кредиту у сумі 14228,52 грн.
Позивач, обгрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів згідно зі статтею 625 ЦК України, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09 березня 2011 року № б/н, посилався на довідку про умови кредитування яка підписано особисто відповідачем, з якої вбачається тип кредиту, відсоткова складова, наслідки прострочення кредиту та інше.
У зазначеній довідці, з умовами якої погодився відповідач, передбачена базова процентна ставка в місяць 3,5%, та 42% на рік тобто сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України.
Строк дії кредитного договору від 09 березня 2011 року №б/н до серпня 2021 року.
Таким чином, право у банку нараховувати відсотки за кредитним договором не припинилось, однак такої вимоги заявлено не було. Оскільки кредитний договір ще дійсний підстав для стягнення відсотків в порядку ст. 625 ЦК України не має.
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів судова колегія керується таким.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Довідкою про умови кредиту передбачено і пеню і штраф за прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань більше ніж на 30 днів за обов`язковим платежом по картці 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту.
З огляду на викладене, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню штраф в розмірі 500,00 грн (фіксована частина) та 711,42 грн (процентна складова).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Судові витрати, понесені відповідачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви в розмірі 2102,00 грн, за подачу апеляційної скарги в розмірі 3153,00 грн (а. с. 44, 93).
Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1395,72 грн та за подання апеляційної скарги у сумі 2093,59 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 травня 2020 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за тілом кредитину та штрафів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість кредитним договором від 09 березня 2011 року № б/н за тілом кредиту у сумі 14228,52 грн. та штрафи 500 грн (фіксована частина) 711,42 грн (процентна складова), а всього 15439 (п`ятнадцять тисяч чотириста тридцять девять гривень) ,94 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1395 (одна тисяча триста дев`яносто п`ять гривень 72 коп) та за подання апеляційної скарги у сумі 2093 (дві тисяча дев`яносто три гривні 59 коп).
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий -                                                                О.М. Хорошевський

Судді:                                                                         І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повне судове рішення складено 04 вересня 2020 року.