ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 812/132/16
адміністративне провадження № К/9901/42248/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т. М.,
суддів: Бившевої Л. І., Хохуляка  В.  В.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду (суддя Ковальова  Т.  І.) від 16 березня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя - Міронова  Г.  М., судді: Арабей  Т.  Г., Геращенко  І.  В.) від 11 січня 2017 року у справі №  812/132/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кларіант Україна» до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку про визнання протиправною  бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
У лютому 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кларіант Україна» (далі - ТОВ «Кларіант Україна») звернулося до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (далі - ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ФС у Луганській області), Управління Державної казначейської служби України у м.  Сєвєродонецьку (далі - Управління Держказначейства у м. Сєвєродонецьку), у якому просило визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ФС у Луганській області надати до державної казначейської служби висновок про суму бюджетного відшкодування згідно податкової декларації з ПДВ за листопад 2015  року у сумі 1  470  706,00 грн.
Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016  року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11  січня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано бездіяльність ДПІ у м.  Сєвєродонецьку ГУ ФС у Луганській області щодо неподання протягом п`яти днів органу державної казначейської служби висновку про суми відшкодування податку на додану вартість із зазначенням підтвердженої суми бюджетного відшкодування за листопад 2015 року щодо ТОВ «Кларіант Україна» - протиправною. Зобов`язано ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ФС у Луганській області надати до державної казначейської служби висновок про суму бюджетного відшкодування згідно податкової декларації з ПДВ за листопад 2015  року у сумі 1  470  706,00 грн. У задоволенні позовних вимог стосовно Управління Держказначейства у м. Сєвєродонецьку відмовлено за необґрунтованістю.
Задовольняючи цей позов суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що твердження контролюючого органу про неможливість бюджетного відшкодування суми ПДВ через ненадходження узагальненої інформації щодо обсягів бюджетного відшкодування ПДВ від органів Міндоходів України є необґрунтованими, оскільки недотримання вимог Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року № 39 (далі - Порядок №39) з боку відповідача (на різних рівнях) стосовно неотримання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ не повинно порушувати права та інтереси платника податків.
Не погодившись із вказаними вище судовими рішеннями, ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ФС у Луганській області подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11  січня 2017 року, і прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
На обґрунтування касаційної скарги, ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ФС у Луганській області зазначає, що згідно п. 6 Порядку формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, що затверджений спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 03 лютого 2011 року №  68/23, Управління Держказначейства у м. Сєвєродонецьку здійснює бюджетне відшкодування податку на додану вартість платникам згідно узагальненою інформацією щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість платникам, яку згідно п. 5 Порядку надає ДФС України Державній казначейській службі України та висновками, наданими ДПІ у м.  Сєвєродонецьку ГУ ФС у Луганській області УДКСУ у м.  Сєвєродонецьку Луганської області. Подання висновків про відшкодування ПДВ до Управління Держказначейства у м.  Сєвєродонецьку здійснює або в день отримання відповідної узагальненої інформації від органів ДФС України вищого рівня, або наступного робочого дня (і в разі надходження реєстру поза межами робочого дня). Оскільки узагальненої інформації щодо обсягів бюджетного відшкодування ПДВ по ТОВ «Кларіант Україна» до ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ФС у Луганській області не надходило, то законних підстав для відшкодування заявлених ТОВ «Кларіант Україна» сум ПДВ немає.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 25 квітня 2017 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції. 
Відповідно до підп. 4 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 05  червня 2020  року прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.
ТОВ «Кларіант Україна» зареєстроване в якості юридичної особи, місцезнаходження: 93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 5-ИЗ/1, перебуває на обліку як платник податку на додану вартість у ДПІ у м.  Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області.
20 грудня 2015 року позивач подав до ДПІ у м.  Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2015 року, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (а.  с. 15-18, 20-22, 24, 26-31).
Так, у період з 22 грудня 2015 року по 20 січня 2016 року податковим органом проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо правомірності нарахування бюджетного відшкодування з ПДВ за листопад 2015 року у сумі 1  470  706,00 грн. 
Вказаною перевіркою при відображенні ТОВ «Кларіант Україна» у податковій декларації з ПДВ за листопад 2015 року бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 1  470  706, 00 грн порушень не встановлено (а.  с. 52-55).
Відповідно до довідки про розмір невідшкодованих сум податку на додану   вартість, що рахується в бюджетній заборгованості від 14 березня 2016 року №  194 по ТОВ «Кларіант Україна» за декларацією за листопад 2015 року обліковується залишок бюджетної заборгованості за звітний період в сумі 1  470  706,00 грн основної заборгованості (а.  с. 51).
Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ «Кларіант Україна» до суду з цим позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).
Згідно з п. 200.10, 200.11 ст. 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.
За приписами п. 200.12 ст. 200 ПК України установлено, що контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
Пунктом 200.13 ст. 200 ПК України визначено, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.
Підпунктом «в» п. 200.14 цієї статті встановлено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Податковий орган, здійснюючи контроль за обчисленням та сплатою ПДВ, у тому числі за бюджетними відшкодуваннями, повинен діяти у спосіб, передбачений законом, а саме за наслідками перевірок або надати висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, або відмовити у наданні бюджетного відшкодування, надіславши платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначити підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.
Однак, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, відповідачем не було виконано зазначені вище вимоги п.  200.12 ст. 200 ПК України.
Згідно з п. 200.17 ст. 200 ПК України джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.
З метою реалізації положень ПК України Кабінетом Міністрів України було затверджено Порядок №  39, за п. 6,7 якого передбачено, що у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог ст. 73 і 83 ПК України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість, в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету. Орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов`язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: п`яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.
Зі змісту п. 9 Порядку №  39 убачається, що протягом п`яти операційних днів після отримання висновку орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування ПДВ з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку.
Поряд з цим, відповідно до п. 2 Порядку формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України, Державного казначейства України 03 лютого 2011 року №  68/23 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 року за №  199/18937, органи державної податкової служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі протягом місяця, виходячи з наявних матеріалів, що можуть свідчити про підтвердження нарахування бюджетного відшкодування, забезпечують подання до центрального органу державної податкової служби зведеної інформації про можливі загальні обсяги відшкодування податку на додану вартість коштами у кожному регіоні у розрізі платників (щодо яких наявні зазначені матеріали) за деклараціями, сума заявленого бюджетного відшкодування податку на додану вартість за якими з урахуванням уточнюючих розрахунків становить 100 тис. грн і більше.
Згідно з п. 3 вказаного Порядку, структурний підрозділ центрального органу державної податкової служби, який здійснює адміністрування облікових та звітних показників, після отримання інформації здійснює протягом трьох робочих днів: формування вихідних форм інформації; контроль за відповідністю сум в інформації даним офіційних звітів центрального органу державної податкової служби; передачу інформації структурним підрозділам центрального органу державної податкової служби для проведення ретельного аналізу, за результатами якого відповідні підрозділи надають наявні матеріали структурному підрозділу центрального органу державної податкової служби, який адмініструє відшкодування ПДВ, для узагальнення; направляє отримані від структурного підрозділу центрального органу державної податкової служби, який адмініструє відшкодування ПДВ, узагальнені матеріали органам державної податкової служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
Центральний орган державної податкової служби не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання реєстрів висновків, здійснює формування узагальненої інформації щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування ПДВ окремо за платниками, які мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість, іншими платниками та платниками, у яких суми до бюджетного відшкодування заявлені в період дії Закону України «Про податок на додану вартість» та залишились невідшкодованими. Зазначену інформацію на постійній основі (щоденно) не пізніше наступного робочого дня після її формування направляє: до Державного казначейства України; одночасно органам державної податкової служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі для подачі висновків органам державного казначейства.
Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, відповідачем узагальнені матеріали щодо можливих обсягів відшкодування грошовими коштами за суб`єктами підприємницької діяльності, щодо яких наявні зазначені матеріали за деклараціями, а саме по позивачу на суму невідшкодованого ПДВ у розмірі 1  470  706,00 грн було сформовано 17 лютого 2016 року та цього ж дня листом №  1772/12-14-12-01/20 направлено до ГУ ДФС у Луганській області, а узагальненої інформації щодо обсягів бюджетного відшкодування ПДВ по позивачу до ДПІ у м.  Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області не надходило.
Колегія суддів погоджується з твердженнями судів попередніх інстанцій, що посилання контролюючого органу про неможливість бюджетного відшкодування суми ПДВ через ненадходження узагальненої інформації щодо обсягів бюджетного відшкодування ПДВ від органів Міндоходів України є необґрунтованими, оскільки недотримання вимог вказаного Порядку з боку відповідача (на різних рівнях) стосовно неотримання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ не повинно порушувати права та інтереси платника податків.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 червня 2020 року у справі №  803/521/17.
Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлення факту порушення прав позивача на отримання бюджетного відшкодування в передбачені законом строки протиправною бездіяльністю відповідача, а саме невиконанням останнім прямого обов`язку, що покладений на нього вимогами закону, а саме: у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
За таких обставин, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Суд також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №  4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.  1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №  303-A, п. 29).
Відповідно до ст.350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись ч. 2 розд. ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року    №  460-IX, ст. 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області залишити без задоволення, постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16  березня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11  січня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду                                                                      Т.  М.  Шипуліна
                                                                                                    Л.  І.  Бившева
                                                                                                    В.  В.  Хохуляк