ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/10300/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
          суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
          за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року (суддя Турлакова Н.В.) по справі №160/10300/19 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства “Златобанк” про стягнення суми банківського вкладу, -

                                              в с т а н о в и В:

           ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- стягнути з відповідача на користь позивача гарантовану суму вкладу у відповідності до Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” в розмірі 129 592,62 грн. (сто двадцять дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривни 62 коп.) (еквівалент суми 5000 доларів США за курсом НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.);
- стягнути з відповідача на користь позивача відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції (інфляційні втрати) у розмірі 172 940,61 грн. (сто сімдесят дві тисячі дев`ятсот сорок гривен 61 копійка);
- стягнути з відповідача на користь позивача відсотки з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми пеню за прострочення зобов`язання у розмірі 17 521,63 (сімнадцять тисяч п`ятсот двадцять одна грн. 63 копійки).
В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він є вкладником ПАТ «Златобанк» відносно якого НБУ приймалося рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних. Сума банківського вкладу, на час віднесення банку до категорії неплатоспроможних, становила 129  592,62грн. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не виплатив позивачу гарантовану суму відшкодування банківського вкладу, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути суму банківського вкладу та штрафні санкції, пов`язані з несвоєчасним виконанням Фондом грошових зобов`язань.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року позов задоволено частково, а саме:
стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 гарантовану суму вкладу у відповідності до Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” в розмірі 129 592,62грн. (сто двадцять дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривні 62 коп.) (еквівалент суми 5000 доларів США за курсом НБУ на 
день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації);
стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 відсотки з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми пеню за прострочення зобов`язання у розмірі 17 521,63 (сімнадцять тисяч п`ятсот двадцять одна грн. 63 копійки).
В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, мотивовано правом вкладника на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та обов`язком Фонду, не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку, розпочати такі виплати. Оскільки такий обов`язок Фондом не виконано і по теперішній час, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з Фонду гарантовану суму вкладу на користь позивача у розмірі 129  592,62грн.
Також суд першої інстанції, встановивши те, що зобов`язання Фонду з виплати коштів вкладникам ПАТ «Златобанк» виникли з 04 жовтня 2015 року, дійшов висновку про те, що саме з цієї дати, за невиконання Фондом грошових зобов`язань, мають бути застосовані штрафні санкції у відповідності до вимог ст..625 ЦК України.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального  права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності у Фонду обов`язку виплатити позивачу гарантовану суму вкладу. З цього приводу відповідач зазначає те, що правовими підставами для виплати Фондом гарантованих сум є рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. На теперішній час такого рішення НБУ не існує, оскільки воно було визнано протиправним та скасовано у судовому порядку. З цих підстав відповідач вказує на відсутність правових підстав для виплати відшкодування коштів вкладникам ПАТ «Златобанк», оскільки у Банку не здійснюється Фондом гарантування процедура тимчасової адміністрації або ліквідації ПАТ «Златобанк». Не погоджується відповідач і з рішенням суду, в частині стягнення штрафних санкцій за невиконання грошових зобов`язань. З цього приводу відповідач зазначає те, що майнова відповідальність за ст..625 ЦК України не може застосовуватися до правовідносин, які виникають на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обгрунтованість. Фактично позиція позивача полягає у тому, що судом ухвалено рішення, яким захищено право вкладника та обрано ефективний спосіб захисту такого права. Необхідність захисту такого права обумовлена не виконанням Фондом свого обов`язку щодо виплати гарантованої суми вкладу у строки, які визначені Законом. Невиконання такого обов`язку є підставою як для стягнення основної суми вкладу так і застосування до відповідача майнової відповідальності, яка передбачена ст..625 ЦК України. 
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 12 лютого 2015 року між Позивачем (вкладник) та ПАТ АБ “ЗЛАТОБАНК” (банк) укладено договір банківського вкладу “Класичний” (депозиту) №080807, за яким банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 5 000,00 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 12 березня 2015 року та зобов`язується сплачувати проценти за його користування з розрахунку 9% річних. Факт внесення коштів на рахунок підтверджується випискою від 12 лютого 2015 року. 
Прийняті банком кошти були зараховані на вкладний рахунок Позивача. 
За наслідками цих операцій, станом на кінець операційного дня 12 лютого 2015 року на вкладному рахунку вкладника № НОМЕР_1 залишок коштів складав 5 000,00 доларів США.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 № 105 “Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “ЗЛАТОБАНК” до категорії неплатоспроможних”, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 “Про запровадження тимчасової адміністрації у AT “ЗЛАТОБАНК”, згідно з яким з 14.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ “ЗЛАТОБАНК” (далі - АТ “ЗЛАТОБАНК”), код ЄДРПОУ 35894495, МФО 380612, місцезнаходження: вул. Б. Хмельницького, 17/52, Бізнес-центр “Леонардо”, м. Київ. 01030.
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ “Златобанк” призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського Валерія Івановича.
Постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 р. № 310 “Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ “Златобанк” виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 13 травня 2015 р. № 99, “Про початок процедури ліквідації ПАТ “Златобанк”. та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку”, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ “Златобанк”.
Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 12 травня 2015 р. № 310 розпочато процедуру ліквідації ПАТ “Златобанк” з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ “Златобанк” провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського Валерія Івановича строком на 1 рік з 18 год. 00 хв. 13 травня 2015 р. до 12 травня 2016 р. включно.
20.04.2015 року на офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 21 квітня 2015 року Фонд гарантування вкладів здійснює виплати коштів вкладникам ПАТ “Златобанк” за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до 15 квітня 2015 року включно, а також продовжуються виплати коштів вкладникам АБ “Златобанк” за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився раніше, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів будуть здійснюватися через установи  ПАТ “ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ”; виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Дізнавшись про відсутність даних позивача в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, ОСОБА_1 звернувся до Фонду та Уповноваженої особи із заявою від 27 квітня 2015 року, у якій просив включити його до переліку (реєстру) вкладників ПАТ “Златобанк”, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, та виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом.
Адміністрація ПАТ “Златобанк” повідомила позивача, що на виконання ст. 26 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” позивача було включено до загального реєстру осіб які мають право на відшкодування вкладу та інформація направлена до Фонду гарантування вкладів.
Уповноважена особа ПАТ “ЗЛАТОБАНК” листом №27 від 20 січня 2016 року направила до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію з переліком вкладників які мають Право у відповідності до Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” отримання гарантованої суми в межах 200 000 грн.
В цьому переліку були вказані і данні ОСОБА_1 .
Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб свої зобов`язання перед позивачем, визначені Законом України про систему гарантування вкладів фізичних осіб з виплати вкладу в розмірі 129592,62 грн. еквівалент суми 5000 доларів США за курсом НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації не виконав, позивач звернувся до суду із цим позовом.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, оскаржено в частині задоволених позовних вимог, а отже судом апеляційної інстанції, за наслідком перегляду справи, надається оцінка рішенню суду першої інстанції, на предмет його законності та обґрунтованості, в частині задоволених позовних вимог.
Згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Таким чином, гарантії, які визначені вказаною нормою права, стосуються вкладників банку.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено поняття «вкладник», яким є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
У свою чергу, п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Оскільки, позивачем укладено з ПАТ «Златобанк» договір банківського вкладу, на умовах якого Банком залучено від позивача грошові кошти, то позивач, у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є вкладником Банку та має право на гарантії, які визначені ст..26 названого Закону.
Згідно із ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.
У відповідності із ч.2 ст.26 названого Закону вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.
Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.
Отже з огляду на положення наведених норм, право вкладника на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом кореспондується з обов`язком Фонду здійснити таку виплату вкладнику. 
Згідно із ч.1 ст.28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що право вкладника банку на виплату гарантованої суми вникає у строки, які визначено ч.1 ст.28 Закону, а відповідно і у Фонду виникає обов`язок розпочати виплати у такі ж строки.
При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами Фонду про те, що обов`язок розпочати виплати не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку, не означає того, що такі виплати мають бути здійснені усім вкладникам саме на наступний день після спливу визначених ч.1 ст.28 Законом строків.
В той же час суд апеляційної інстанції враховує те, що виплати вкладникам ПАТ «Златобанк» Фондом розпочато з 21 квітня 2015 року, але позивачу гарантовану Державою суму не виплачено і по теперішній час, тобто після спливу більш як п`яти років.
При цьому будь-яких мотивів, які б свідчили про поважність причин невиплати позивачу гарантованої суми протягом такого тривалого часу, Фондом не наведено.
Навпаки, з огляду на позицію яка викладена в апеляційній скарзі, Фонд взагалі заперечує наявність у нього обов`язку по виплаті позивачу гарантованої суми як вкладнику ПАТ «Златобанк».
Отже, невиплата позивачу гарантованої Державою суми пов`язана не з поважними причинами, а з свідомою бездіяльністю Фонду з огляду на його позицію щодо відсутності обов`язку по виплаті позивачу гарантованої суми.
При цьому, обґрунтовуючи таку позицію Фонд посилається на те, що правовими підставами для виплати Фондом гарантованих сум є рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. На теперішній час такого рішення НБУ, як зазначає Фонд, не існує, оскільки воно було визнано протиправним та скасовано у судовому порядку. З цих підстав відповідач вказує на відсутність правових підстав для виплати відшкодування коштів вкладникам ПАТ «Златобанк», оскільки у Банку не здійснюється Фондом гарантування процедура тимчасової адміністрації або ліквідації ПАТ «Златобанк».
З приводу таких аргументів відповідача слід зазначити те, що по-перше: позивач включений до Переліку вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування вкладні за рахунок Фонду, по-друге: Фонд і по теперішній час здійснює заходи по ліквідації ПАТ «Златобанк», про що свідчить інформація офіційного сайту Фонду гарантування вкладів, зокрема, рішення виконавчої дирекції Фонду від 14.05.2020р. №936 про продовження Фондом гарантування заходів щодо ліквідації ПАТ «Златобанк».
Отже наведені відповідачем аргументи, які за його позицією обґрунтовують правомірність невиплати позивачу гарантованої суми, є безпідставними.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, в частині стягнення з Фонду гарантовану суму вкладу у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, в цій частині вирішених позовних вимог.
В той же час, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявленого позову в частині вимог про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми грошового зобов`язання.
Так судом першої інстанції, за наслідками розгляду справи, ухвалено рішення про стягнення з Фонду трьох відсотків річних від простроченої суми грошового зобов`язання у розмірі 17  521,63грн.
Визначаючи розмір майнової відповідальності, яку повинен понести відповідач, суд першої інстанції виходив з того, що з 04.10.2015р. у Фонду виникло зобов`язання з виплати коштів вкладникам ПАТ «Златобанк», але таке зобов`язання Фондом перед позивачем виконано не було.
В той же час, визначивши дату виникнення у Фонду обов`язку по виплаті гарантованих сум, виходячи з якої судом і розраховано розмір майнової відповідальності, суд першої інстанції не зазначив (не обґрунтував), яким чином така дата співвідноситься із положеннями ч.1 ст.28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
У свою чергу, позивач наполягає на тому, що такий обов`язок у Фонду виник з 21.04.2015р. з огляду на те, що 20.04.2015р. на офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 21 квітня 2015 року Фонд розпочинає виплати.
Але, а ні позивачем, а ні судом першої інстанції не враховано того, що Фонд гарантування вкладів виплачує гарантовані суми відшкодування на підставі Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
При цьому, позивач не заперечує того, що на час початку здійснення виплат Фондом позивач не був включений до такого Реєстру. У свою чергу судом першої інстанції встановлено те, що інформацію про позивача, як вкладника ПАТ «Златобанк» який має право на відшкодування вкладу за рахунок Фонду, передано Фонду 20.01.2016р. (Лист Уповноваженої особи №27 від 20.01.2016р.).
Тобто, до отримання інформації про позивача як вкладника ПАТ «Златобанк», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у Фонду був відсутній обов`язок по виплаті позивачу гарантованої суми.
Отже суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову, в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних у сумі 17  521,63грн.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення трьох відсотків річних у сумі 17  521,63грн.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року по справі №160/10300/19, в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб трьох відсотків річних від простроченої суми грошового зобов`язання у розмірі 17  521,63грн. – скасувати та в цій частині прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року по справі №160/10300/19 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України

          Вступна та резолютивна частини проголошені 10.09.2020р.
                     Повний текст постанови виготовлено 11.09.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк