ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.003113 пров. № А/857/4467/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                  Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,
з участю секретаря судового засідання     Омеляновської Л.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року  у справі № 1.380.2019.003113 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Макогона Р.В., Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Качур Р.П. в м. Львові Львівської області 27.02.2020 року, згідно з протоколом судового засідання 14:34 год., повний текст судового рішення складено 10.03.2020 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі – ГУ НП у Львівській області), Начальника Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі – Личаківський ВП ГУ НП у Львівській області) Макогона Р.В., в якому просить:
-          визнати протиправним і скасувати наказ від 10.04.2019 № 54 начальника Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани до позивача;
-          визнати протиправним і скасувати наказ ГУ НП у Львівській області від 15.05.2019 № 1523  в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за грубі та систематичні порушення службової дисципліни, зокрема ч.ч. 1, 3 ст. 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч.ч.1, 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року 1179, п. 1.3 розділу І Внутрішнього розпорядку для поліцейських, державних службовців, працівників поліції апарату та інших органів і підрозділів ГУ НП у Львівській області, затвердженого наказом ГУ НП у Львівській області від 10.08.2016 № 1683, а також основних обов`язків поліцейського, передбачених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію»;
-          визнати протиправними і скасувати наказ відповідача від 10.06.2019 № 362о/с у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» в частині звільнення позивача зі служби в поліції з 11.06.2019.
-          поновити позивача на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Личаківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області;
-          звернути до негайного виконання постанову в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 12424 грн. 47 коп., за виключенням податків та інших обов`язкових платежів з відповідача;
-          стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення, за виключенням податків та інших обов`язкових платежів, за час вимушеного прогулу за період з 11.06.2019 до моменту винесення рішення у справі.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 задоволено клопотання представника відповідача про залишення без розгляду частини позовних вимог. Позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ НП у Львівській області, начальника Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування наказів, поновлення на роботі та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в частині вимоги щодо визнання протиправним і скасування наказу від 10.04.2019 № 54 начальника Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани до дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Спільника Р.В. залишено без розгляду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року  в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року  скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувані накази відповідача є протиправними, оскільки документи, на підставі яких вони були прийняті, не є підставою для обґрунтованого накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Так, не може братися до уваги Акт про перебування в стані алкогольного сп`яніння позивача та застосування газоаналізатора «DRAGER» до позивача, оскільки до протоколу включено показники не повіреного у визначеному законом порядку засобу вимірювальної техніки, а тому такі показники не можуть братись до уваги та свідчити про стан алкогольного сп`яніння.
Відповідач надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника через дію карантинних заходів на території України.
Апеляційний суд відхилив дане клопотання, враховуючи, що сторона відповідача, який розташований в одному населеному пункті з апеляційним судом, не була позбавлена можливості направити у судове засідання свого представника з дотриманням необхідних протиепідемічних заходів або ж скористатися правом на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Крім того, відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що Наказом ГУ НП у Львівській області від 25.03.2019 № 52 (а.с. 27) призначено службове розслідування за фактом відсутності 25.03.2019 в період з 09.00 год по 18.00 год на робочому місці дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області капітана поліції Спільника Р.В., проведення якого доручено дисциплінарній комісії.
За результатами проведеного службового розслідування складено і підписано Висновок службового розслідування від 10.04.2019 по факту відсутності позивача на робочому місці (а.с. 28-29).
Проведеним службовим розслідуванням установлено, що дільничний офіцер поліції сектору превенції патрульної поліції Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_1 грубо порушив основні обов`язки поліцейського, визначені ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», наказ ГУНП у Львівській області від 10.08.2016 № 1863 «Про тривалість робочого дня», був відсутній на робочому місці без поважних причин 25.03.2019, чим допустив порушення службової дисципліни.
10.04.2019 наказом начальника Личаківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області № 54 за грубі порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 106-108 Кодексу законів про працю, наказу ГУ НП у Львівській області від 10.08.2016 № 1863, постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.1993 № 1010 «Про тривалість робочого дня для працівників органів виконавчої влади і органів місцевого самоврядування» та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, що виявилось у відсутності на роботі, на дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Личаківського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції Спільника Р.В. (0118614) накладено дисциплінарне стягнення – сувора догана (а.с. 199-200).
Наказом ГУ НП у Львівській області від 10.04.2019 № 1182 (а.с. 199-200) «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» у зв`язку із надходженням на ім`я начальника ГУ НП у Львівській області рапорту заступника начальника управління – начальника ВІОС УКЗ ГУ НП у Львівській області Онисика Р.А. про виявлення 08.04.2019 о 09:20 у приміщенні ГУ НП у Львівській області дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Личаківського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції Спільника Р.В. з ознаками алкогольного сп`яніння призначено службове розслідування за даним фактом, проведення якого доручено дисциплінарній комісії. На час проведення службового розслідування відсторонено від виконання службових обов`язків дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Личаківського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції Спільника Р.В. На виконання п. 8 ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України на період відсторонення від виконання службових обов`язків, капітана поліції ОСОБА_1 зобов`язано перебувати на робочому місці, згідно внутрішнього розпорядку Личаківського ВП ГУНП у Львівській області.
За результатами проведеного службового розслідування складено і підписано Висновок службового розслідування по факту відсутності на робочому місці працівника Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області від 08.05.2019 (а.с. 49-53).
Проведеним службовим розслідуванням установлено, що дільничний офіцер поліції сектору превенції патрульної поліції Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області капітан поліції Спільник Р.В. в порушення п. 14 ч. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 6 ч. 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, 08.04.2019 о 09:20, в робочий час, перебував у стані алкогольного сп`яніння.
15.05.2019 наказом начальника ГУ НП у Львівській області № 1523 «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівника Личаківського ВП ГУ НП» (а.с. 47) за грубі та систематичні порушення службової дисципліни, зокрема ч.ч. 1, 3 ст. 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч.ч. 1, 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, п. 1.3 розділу І Внутрішнього розпорядку для поліцейських, державних службовців, працівників поліції апарату та інших органів і підрозділів ГУ НП у Львівській області, затвердженого наказом ГУ НП у Львівській області від 10.08.2016 № 1683, а також основних обов`язків поліцейського, передбачених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», до дільничного офіцера поліції СППП Личаківського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції Спільника Р.В. (0118614) застосовано стягнення - звільнення за служби з поліції.
10.06.2019 наказом начальника ГУ НП у Львівській області № 362 о/с (а.с. 25) відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 ( у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) капітана поліції Спільника ОСОБА_2 (0118614) дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Личаківського відділу поліції ГУ НП, з 11 червня 2019 року.
Не погоджуючись з такими рішеннями, позивач звернувся за захистом свої прав до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що поведінка позивача не відповідає етичним нормам поліцейського щодо формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також не сприяє посиленню авторитету та довіри громадян до поліції, а тому виходячи із законодавчих приписів та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази прийняті на підставі, в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до частин 1-3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), що затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ службова дисципліна – дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18  Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно частин 1-3 статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:
1) зауваження;
2) догана;
3) сувора догана;
4) попередження про неповну службову відповідність;
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;
6) звільнення з посади;
7) звільнення із служби в поліції.
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначено ст. 14 Дисциплінарного статуту, відповідно до частин другої та десятої якої з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
З матеріалів справи встановлено, що наказ відповідача № 1523 від 15.05.2019 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за грубі винесено у зв`язку із встановленими порушеннями службової дисципліни, а саме: 08.04.2019 о 09:20, в робочий час позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння, крім цього, позивач був відсутній на визначеному йому робочому місці, без поважних причин 09.04.2019, 17.04.2019, 18.04.2019, 19.04.2019, 23.04.2019 та 25.04.2019.
Матеріалами проведеного службового розслідування достовірно встановлено і не спростовано під час судового розгляду тої обставини, що дільничний офіцер поліції сектору превенції патрульної поліції Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області капітан поліції Спільник ОСОБА_3 08.04.2019 о 09:20, в робочий час, перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Зокрема, згідно рапорту заступника начальника управління – начальника ВІОС УКЗ ГУ НП у Львівській області Онисика Р.А. (а.с. 58) 08.04.2019 ним виявлено капітана поліції ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Заступником начальника запропоновано позивачу пройти огляд на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер», на що позивач погодився.
Як вбачається з роздрукованого результату показників технічного приладу «Драгер» засвідчив стан алкогольного сп`яніння позивача (2,06 проміле) (а.с. 59).
Ці обставини також підтверджуються записом відеофіксації, проведеним нагрудною камерою працівника Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області та Актом про перебування в робочий час в стані алкогольного сп`яніння від 08.04.2019 (а.с. 62), складеним уповноваженими особами Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області.
Щодо покликань апелянта на те, що алкоголь він вживав 07.04.2019, а вживав напередодні, апеляційний суд зазначає наступне.
Із відеозапису апеляційним судом встановлено, що позивач після проходження огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер» не заперечив факт вживання ним алкогольних напоїв, уточнив, що вживав алкоголь у невеликій кількості.
Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів критично оцінює пояснення позивача про вживання ним алкоголю лише напередодні. Факт появи позивача 08.04.2019 на службі в стані алкогольного сп`яніння підтверджується сукупністю досліджених доказів.
Крім того, відповідно до абз. 2 п. 25 постанови Пленуму від 06 листопада 1992 року № 6 (зі змінами і доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів» нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.
Так, факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, окрім відеозапису, підтверджується матеріалами службового розслідування, з роздрукованого результату показників технічного приладу «Драгер», та встановленими під час розгляду справи обставинами.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ № 1179 від 09 листопада 2016 року, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «;Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Отже, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно пп. 6 п. 2 Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено:перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.
У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Враховуючи встановлені службовим розслідуванням обставини, які підтверджуються обставинами, встановленими під час судового розгляду, суд вважає, що вони в достатній мірі підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Щодо відсутності позивача на місці несення служби 09.04.2019, 17.04.2019, 18.04.2019, 19.04.2019, 23.04.2019 та 25.04.2019 без поважних причин, апеляційний суд зазначає наступне.
З аналізу норм ст.ст. 14-19 Дисциплінарного статуту слідує, що накладенню дисциплінарного стягнення передує службове розслідування, прийняття рішення про його проведення належить до дискреційних повноважень керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Наказом Міністерством внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно з ч. 1 ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, щодо якого проводиться службове розслідування, може бути відсторонений від виконання службових обов`язків у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України.
Разом з тим відповідно до частини 8 ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, під час відсторонення від виконання службових обов`язків (посади) поліцейський зобов`язаний перебувати на робочому місці, визначеному керівником, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та сприяти проведенню службового розслідування.
З матеріалів справи встановлено, що підставою для проведення службового розслідування є рапорт заступника начальника управління – начальника ВІОС УКЗ ГУ НП у Львівській області Онисика Р.А. про виявлення 08.04.2019 о 09:20 у приміщенні ГУ НП у Львівській області дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Личаківського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с. 58).
Службове розслідування призначено Наказом ГУ НП у Львівській області від 10.04.2019 № 1182 (а.с. 199-200). На час проведення службового розслідування цим наказом позивача відсторонено від виконання службових обов`язків та зобов`язано перебувати на робочому місці, згідно внутрішнього розпорядку Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області.
Відповідно до висновків службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни, судом встановлено, що позивач був відсутній на визначеному йому робочому місці, без поважних причин з 09:00 по 18:00 – 09, 17, 18, 19, 23 та 25 квітня 2019 року.
Факти відсутності позивача на визначеному йому робочому місці, без поважних причин 09.04.2019, 17.04.2019, 18.04.2019, 19.04.2019, 23.04.2019 та 25.04.2019 підтверджуються відповідними Актами про відсутність на службі (а.с. 65-72), складеними уповноваженими особами Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.
Разом з тим, згідно листа Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 11.05.2019 № 33/34-445 (а.с. 60) в період з 01.04.2019 по 10.05.2019 капітан поліції ОСОБА_1 на лікуванні в лікарні (з поліклінікою) Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» не перебував.
Із наданого позивачем 07.05.2019 пояснення (а.с. 56) вбачається, що ОСОБА_1  09.04.2019, 17.04.2019, 18.04.2019, 19.04.2019, 23.04.2019 та 25.04.2019 прибував у Личаківський ВП ГУ НП у Львівській області на 09:00 год. Після цього у зв`язку з погіршенням здоров`я, а саме підняття тиску він йшов додому.
Відтак, не зважаючи на обізнаність з наказом від 10.04.2019 № 54, яким на період відсторонення від виконання службових обов`язків ОСОБА_1 зобов`язано перебувати на робочому місці, згідно внутрішнього розпорядку Личаківського ВП ГУНП у Львівській області, позивач відповідно до висновків службового розслідування був відсутній на місці несення служби 09.04.2019, 17.04.2019, 18.04.2019, 19.04.2019, 23.04.2019 та 25.04.2019 без поважних причин та про місце свого перебування керівництво не повідомив, на лікуванні згідно листа ДУ ТМО МВС України від від 11.05.2019 № 33/34-445  не перебував. 
У відповідності до пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту звільнення із служби в поліції є одним з видів дисциплінарного стягнення.
Відповідно до п. 6 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що дії позивача знайшли своє відображення у грубому порушенні службової дисципліни, не виконанні вимог Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейських, що підтверджується матеріалами справи, - є проступком, несумісним з перебуванням на службі в поліції.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв`язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку, який компрометує його як поліцейського та дискредитує поліцію в цілому. Відтак, відсутні підстави для скасування оскаржених наказів та поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ.
Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог «якості» закону та юридичної визначеності. Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine, заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).
У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 370  Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року  у справі № 1.380.2019.003113 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції виключно з підстав та у випадках, визначених частиною 4 та пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 26.06.2020