Ухвала
 
14 вересня 2020 року
місто Київ
 
справа № 761/13085/14-ц
провадження № 61-12576ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Григорян Олени Грайровни, заінтересована особа - Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції заявника
У лютому 2020 року  ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою з вимогами про:
-       визнання протиправними дії та повідомлення від 26 лютого 2020 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Григорян О. Г. про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа від 19 лютого 2020 року у справі № 761/13085/14-ц;
-       скасування повідомлення від 26 лютого 2020 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Григорян О. Г. про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа від 19 лютого 2020 року у справі № 761/13085/14-ц;
-       зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання виконавчий лист від 19 лютого 2020 року у справі № 761/13085/14-ц, відкрити відповідне виконавче провадження, винести постанову про зміну назви боржника юридичної особи на належну - Подільськийрайонний відділдержавної виконавчоїслужби умісті Києві Центральногоміжрегіонального управлінняМіністерства юстиції(м. Київ), розпочати примусовевиконання судовогорішення напідставі виконавчого листа від 19 лютого 2020 року у справі № 761/13085/14-ц.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Постановою Київського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано.
Визнано протиправними дії та повідомлення головного державного виконавця Григорян О. Г. від 26 лютого 2020 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа від 19 лютого 2020 року у справі № 761/13085/14-ц.
Скасовано повідомлення головного державного виконавця Григорян О. Г. від 26 лютого 2020 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа від 19 лютого 2020 року у справі № 761/13085/14-ц.
В іншій частині скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні скарги в частині зобов`язання головного державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист, відкрити виконавче провадження, винести постанову про зміну назви боржника юридичної особи на належну та розпочати примусове виконання судового рішення, суд апеляційної інстанції визнав, що повноваження на вчинення таких дій відносяться до дискреційних повноважень державного виконавця.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_2 21 серпня 2020 року звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції повністю та постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні скарги, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання її вимог, а саме надання доказів на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги.
У вересні 2020 року від заявника надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, подано заяву, у якій викладено обґрунтовані підстави звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі, відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», які гарантують заявнику право на звільнення від сплати судового збору на всіх стадіях судового провадження.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо розгляду скарги на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:
- оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права в частині застосування положень статті 451 ЦПК України, оскільки не містить зобов`язання органу виконавчої служби усунути порушення, відповідно, зазначеним рішенням суду не поновлено порушене право заявника;
- рішення суду апеляційної інстанції не відповідає правовим висновкам, викладеним, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 522/6069/14-а (провадження 
№ 14-549цс19) щодо дискреційних повноважень адміністративного органу.
Таким чином, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції зазначена та підстава, яка згадана у частині другій статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання заявником вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Шевченківського районного суду міста Києва справу № 761/13085/14-ц (провадження № 4-с/761/117/2020) за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Григорян Олени Грайровни, заінтересована особа - Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 15 жовтня 2020 року.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний
 
                                                                                                            А. С. Олійник
 
                                                                                                            В. В. Яремко