П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №  240/2246/20                                         Головуючий у 1-й інстанції:   Семенюк М.М.  
Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 
06 серпня 2020 року                                                                                м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Драчук Т. О. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Левченко Оксани Вікторівни в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в березні 2020 року ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просила:
- поновити строк для звернення до адміністративного суду з даним позовом;
- визнати протипранвою бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області щодо не нарахування та невиплати неповнолітній дитині – ОСОБА_1 , з 15.03.2019 щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області з 15.03.2019 нарахувати та виплатити неповнолітній дитині – ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, що дорівнює 40 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції,  позивач подала апеляційну скаргу, в якій  просить  скасувати ухвалу суду першої інстанції  та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач у своїй позовній заяві просила поновити строк звернення до суду.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ч. 2  ст. 312 КАС України, згідно якої апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 5-7, 11, 14, 26 частини першої  статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
За змістом  ст. 122 КАС України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1  ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2  ст. 123 КАС України).
Частиною 6  ст. 161 КАС України  пердбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобовязаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Пунктом 9 ч. 4  ст. 169 КАС України, передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, зокрема, у випадках, передбачених частиною другою  статті 123 цього Кодексу.
З системного аналізу вказаних норм процесуального права, суд апеляційної інстанції зазначає, що у разі подання особою позову до суду, після закінчення установлених законом строків звернення, суд першої інстанції у разі визнання не поважними підстав пропуску цих строків, зобовязаний постановити ухвалу про залишення позову без руху, при цьому надати десятиденний термін з дня вручення цієї ухвали для звернення із заявою про поновлення строку звернення із заначенням інших підстав для поновлення строку.
Крім цього, якщо таку заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_3 О ОСОБА_4 . в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 було залишено без руху для усунення недоліків, а саме шляхом додання до позову заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом та докази поважності причин йог пропуску та встановлено строк для усунення недоліків – 10 днів з дня вручення цієї ухвали.
Копію ухвали вказаної ухвали суду позивач отримала 14.03.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.9)
У позовній заяві позивач зазначила, що просить суд, одночасно поновити строк на звернення до суду з даним позовом, оскільки  пропустила його з поважних причин. Вказує, що лише в січні 2020 року впевнилася про порушення прав її неповнолітньої дитини, проаналізувавши текст постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 по справі №240/4946/18, яку 14.01.2020 було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Повертаючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було подано заяву про поновлення строків звернення до суду та не обґрунтовано поважності причин пропуску строків звернення.
Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що  позивачем не було подано заяву про поновлення строків на звернення до суду та не обґрунтовано поважності причин пропуску строків звернення, оскільки в рамках позовної заяви позивач просила суд  поновити строк на звернення до суду з даним позовом, та наводила обґрунтування даного клопотання, зазначила обставини, з якими пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду.
Судом першої інстанції оцінки заявленому клопотанню про поновлення строку надано не було.
Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що  ст. 123 КАС України  не встановлює особливої форми заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду у вигляді окремого документу, відтак, викладення  такого клопотання у тексті адміністративного позову не суперечить  КАС України.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції фактично встановив відсутність клопотання про поновлення строку на звернення з позовною заявою, що безумовно вплинуло на права позивача.
Оскільки вказане клопотання міститься в самому тексті позовної заяви, то воно чітко сформульоване та надане до суду. Водночас, позивачем, в позовній заяві, наведено обґрунтування заявленого клопотання.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для повернення позовної заяви позивачу, оскільки клопотання про поновлення строку на звернення з позовною заявою міститься в матеріалах справи.
Оскільки, суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував та не в повному обсязі дослідив фактичні обставини, за яких позивач своєчасно не реалізував своє право на звернення до суду з даним позовом, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року скасувати.
Справу направити до  Житомирського окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Драчук Т. О.