ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/403/16
адміністративне провадження № К/9901/22047/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Калашнікової О.В.,
суддів - Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Ради суддів України, голови Ради суддів України Сімоненко Валентини Миколаївни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року (суд у складі головуючого судді Іщука І.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Кучми А.Ю., суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.) у справі № 826/403/16

І СУТЬ СПОРУ
1.           ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  Ради суддів України, Голови Ради суддів України Сімоненко Валентини Миколаївни в якому просив:
1.1.          визнати протиправними дії голови ради суддів України Сімоненко Валентини Миколаївни щодо не проведення перевірки із приводу звернення ОСОБА_1 із вимогою про скасування рішення ради суддів №66 від 04 грудня 2014 року;
1.2.           визнати протиправними дії голови ради суддів України Сімоненко Валентини Миколаївни щодо не внесення на засідання ради суддів України для розгляду звернення ОСОБА_1 із вимогою про скасування рішення ради суддів №66 від 04 грудня 2014 року;
1.3.           визнати протиправними дії голови ради суддів України Сімоненко Валентини Миколаївни щодо неповідомлення ОСОБА_1 з приводу проведеної перевірки щодо його звернення із вимогою про скасування рішення ради суддів №66 від 04 грудня 2014 року;
1.4.           визнати протиправними дії ради суддів України з приводу відмови у задоволенні звернення ОСОБА_1 із вимогою про скасування рішення ради суддів №66 від 04 грудня 2014 року в частині нагородження голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича почесною грамотою Ради суддів за значний вклад у зміцнення авторитету судової влади, високий професіоналізм та з нагоди професійного свята;
1.5.           скасувати рішення Ради суддів України № 66 від 04 грудня 2014 року в частині нагородження голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича почесною грамотою Ради суддів за значний вклад у зміцнення авторитету судової влади, високий професіоналізм та з нагоди професійного свята - Дня працівників суду.
2.          Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
3.          Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій,  ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
4.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року.
5.          З 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв`язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.
6.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2018 року визначено колегію суддів для розгляду вказаної справи у складі судді-доповідача Бевзенка В.М., суддів: Данилевич Н.А., Шарапи В.М.
7.          В подальшому, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Бевзенка В.М. розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл касаційних скарг, зокрема, касаційної скарги у справі № 826/403/16 (провадження №К/9901/22047/18).
8.          Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від  28 квітня 2020 року визначено колегію суддів для розгляду вказаної справи у складі: судді-доповідача - Калашнікової О.В., суддів - Білак М.В., Губської О.А.
9.           Відповідачі заперечення на касаційну скаргу не подавали.

II ОБСТАВИНИ СПРАВИ
10.           Рішенням Ради суддів України № 66 від 04.12.2014 за значний вклад у зміцнення авторитету судової влади, високий професіоналізм та з нагоди професійного свята - Дня працівника суду нагороджено почесною грамотою Ради суддів Чванкіна Сергія Анатолійовича - голову Київського районного суду м. Одеси (а.с. 35-36).
11.           22.04.2015 позивач звернувся зі зверненням до Голови Ради суддів України Сімоменко Валентини Миколаївни про скасування рішення Ради суддів № 66 від 04.12.2014 в частині нагородження голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича почесною грамотою Ради суддів за значний вклад у зміцнення авторитету судової влади, високий професіоналізм та з нагоди професійного свята - Дня працівника суду (а.с. 37-40).
12.           Заява мотивована тим, що голова Київського районного суду м. Одеси Чванкін С.А. по сьогоднішній день не виконує постанову Вищого адміністративного суду України від 05.11.2014 та чинить перешкоди до його виконання, у зв`язку з чим не може бути нагороджений грамотами та іншими відзнаками за успіхи в роботі. 
Також, голова Київського районного суду м. Одеси після свого призначення на посаду почав грубо порушувати діюче законодавство. Має місце незаконне втручання голови суду у автоматизовану систему документообігу суду щодо розподілу справ, що виражається у тому, що він, віддаючи незаконне розпорядження, заборонив введення цивільних та адміністративних справ до автоматизованої системи при їх надходженні до суду. Введення справ до автоматизованої системи та їх розподіл проводиться через 4-15 днів після їх надходження. У зв`язку неодноразовими зверненнями до ТУ ДСА України в Одеській області з 2013 року голова суду припинив затримку справ, проте не припинив втручання у автоматизовану систему. Викладені в заяві обставини свідчать про вчинення Головою Київського районного суду м. Одеси Чванкіним С.А. дій, що мають ознаки складу злочину, передбаченого ст. 376-1 КК України. В 2012 році Чванкіним С.А. незаконно встановлено камери відеоспостереження та аудіо мікрофони на другому поверсі Київського районного суду м. Одеси. Суддя Чванкін С.А. за своїми діловими та людськими якостями не відповідає вимогам, які пред`являються до суддів.
13.          До заяви позивачем також долучено постанову Вищого адміністративного суду України від 05 листопада 2014 року, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність голови Київського районного суду м. Одеси з приводу ненадання ОСОБА_1 можливості ознайомитись з протоколами нарад та зборів суддів Київського районного суду м. Одеси за заявами від 17 квітня 2013 року та 29 квітня 2013 року. Зобов`язано голову Київського районного суду м. Одеси надати можливість ОСОБА_1 ознайомитись із протоколами нарад і зборів суддів Київського районного суду м. Одеси за 2011, 2012 та 2013 та зняти з них ксерокопії (а.с. 29-31).
14.           24.02.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Іскренко О.С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 815/3697/13-а, виданого 14.01.2015 (а.с. 32).
15.           Листом Ради суддів України № 9рс-207/15-вих. від 01.09.2015 позивача повідомлено, що в межах повноважень визначених ст. 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснено перевірку інформації, викладеної у зверненні, в ході якої були витребувані та вивчені матеріали, надані територіальним управлінням ДСА України в Одеській області, а також головою Київського районного суду м. Одеси Чванкіним С.А. З приводу тверджень щодо втручання головою суду Чванкіним С.А . в автоматизовану систему документообігу позивачу повідомлено, що з цього питання ТУ ДСА в Одеській області неодноразово проводились виїзні перевірки, за результатами яких несанкціонованого втручання у саму систему, у тому числі автоматизованого розподілу справ, не виявлено, що підтверджується також і висновками ДП «Інформаційні судові системи». У Київському районному суді м. Одеси реєстрація всієї вхідної кореспонденції здійснюється з допомогою комп`ютерної програми «Д-3», автоматизований розподіл справ здійснюється в день надходження позовної заяви або матеріалу.
16.           За заявою позивача, внесеною до Єдиного реєстру досудових розслідувань, було порушено кримінальне провадження № 42013170000000192 за фактом незаконного втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду з боку голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна С.А .
17.           Постановою прокуратури Одеської області від 21.06.2013 відносно Чванкіна С.А. закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 376-1 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
18.           Законність спірних засобів відеоспостереження підтверджена розслідуванням прокуратури Київського району м. Одеси № 42013170010000133, яким встановлено відсутність кримінального правопорушення за фактом встановлення камер відеоспостереження.
19.           За час перебування судді Чванкіна С.А. на адміністративній посаді він зарекомендував себе високопрофесійним фахівцем, умілим організатором, новатором запровадження сучасних методів управління та контролю за ефективністю роботи суду у всіх напрямках діяльності.
20.           За підсумками організації роботи суддів Одеської області у 2014 році роботу голови Київського районного суду м. Одеси та керівника апарату цього ж суду визнано найкращою управлінською командою.
21.           У зв`язку з цим відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення № 66 від 04.12.2014, з урахуванням того, що відповідно до частини шостої ст. 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішення Ради суддів України може бути скасовано з`їздом суддів України або в судовому порядку.

ІIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
22.            Суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи справу по суті, прийшли до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку із відсутністю у діях відповідачів ознак порушення вимог чинного законодавства. 
23.           Суди вказали, що позивачем не надано будь-яким доказів того, що спірне рішення № 66 від 04.12.2014 якимось чином змінило стан суб`єктивних прав та обов`язків позивача, а, відтак, відсутні підстави для задоволення його позовних вимог.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
24.          У касаційній скарзі касатор вказав, що суди попередніх інстанцій дійшли необґрунтованого висновку, що рішення Ради суддів №66 від 04 грудня 2014 року в частині нагородження голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича почесною грамотою Ради суддів не порушує права позивача, оскільки Чванкін Сергій Анатолійович тривалицй час не виконує постанову Вищого адміністративного суду України від 05 листопада 2014 року та чинить перешкоди у її виконанні, у зв`язку з чим не може бути нагороджений грамотами та іншими відзнаками за успіхи в роботі. 
25.           Касатор також вказав, що не був належним чином повідомлений про апеляційний розгляд справи, оскільки повістку отримав лише 02 березня 2017 року, в  той час, як розгляд справи був призначений на 27 лютого 2017 року.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
26.           Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
27.           Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів Верховного Суду дійшла наступних висновків.
28.           Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій голови ради суддів України Сімоненко Валентини Миколаївни щодо не проведення перевірки із приводу звернення ОСОБА_1 із вимогою про скасування рішення ради суддів № 66 від 04.12.2014 року та неповідомлення його про результати проведеної перевірки, суди попередніх інстанцій встановили, що відповідно до листа Ради суддів України № 9рс-207/15-вих. від 01.09.2015 року позивача повідомлено, що в межах повноважень, визначених ст. 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідачем здійснено перевірку інформації, викладеної у зверненні. В ході вказаної перевірки були витребувані та вивчені матеріали, надані територіальним управлінням ДСА України в Одеській області, а також головою Київського районного суду м. Одеси Чванкіним С.А.
29.          За результатами вивчення наданих матеріалів, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення звернення позивача.
30.           Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та вказують на безпідставність вимог позивача в частині не проведення відповідачем перевірки за його зверненням.
31.            Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій голови ради суддів України Сімоненко Валентини Миколаївни щодо не внесення на засідання ради суддів України для розгляду звернення ОСОБА_1 із вимогою про скасування рішення ради суддів № 66 від 04.12.2014 року колегія суддів звертає увагу на наступне.
32.           Відповідно до ч.3 ст.125 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI в редакції в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VІІІ (далі - Закон №2453-VІ) порядок здійснення суддівського самоврядування визначається відповідно до Конституції України цим Законом та іншими законами, а також регламентами і положеннями, що приймаються органами суддівського самоврядування згідно з Конституцією України та цим Законом.
33.           Частиною 4 ст.131 Закону №2453-VІ передбачено, що Рада суддів України у період між з`їздами суддів України організовує виконання рішень з`їзду суддів України та контроль за їх виконанням, а також вирішує питання про скликання з`їзду суддів України. Повноваження та порядок роботи Ради суддів України визначаються цим Законом та положенням про Раду суддів України, затвердженим з`їздом суддів України.
34.           Згідно з п.1 ч.5 ст.125 Рада суддів України розробляє та організовує виконання заходів щодо забезпечення незалежності судів і суддів, поліпшення стану організаційного забезпечення діяльності судів.
35.           Пунктом 19 розділу IV Положення про Раду суддів України, затвердженого X позачерговим з`їздом суддів України 16.09.2010 року (у редакції рішення XII позачергового з`їзду суддів України від 20.06.2014) визначено, що орієнтовний порядок денний засідань Ради складається її секретарем та визначається головою Ради суддів України.
36.           Аналогічні норми закріплені в Регламенті Ради суддів України.
37.           Підпунктом 4.1.2 Регламенту Ради суддів України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було визначено, що Члени Ради мають право подавати пропозиції щодо внесення до порядку денного засідання питань, вирішення яких належить до повноважень Ради.
Для внесення питань на розгляд Ради на ім`я її голови подається доповідна записка, у якій викладається суть питання, його обґрунтування, додаються матеріали, необхідні для розгляду, та перелік нормативних актів, що регулюють зазначене питання.
Доповідна записка може містити перелік осіб, яких пропонується запросити для обговорення.
38.           Таким чином, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, вказаними нормативними актами передбачено право, а не обов`язок відповідних суб`єктів вносити те чи інше питання на розгляд Ради суддів України на її засіданні.
39.           Рішенням Ради суддів України від 23.03.2012 року №13 затверджено Положення про порядок розгляду звернень громадян і юридичних осіб Радою суддів України.
40.           Відповідно до пункту 3.2. вказаного Положення передбачено, що за результатами розгляду звернення приймається одне з наступних рішень:
заявнику надається відповідь про не підтвердження викладених у зверненні обставин;
у випадку виявлення окремих недоліків в організації діяльності суду голові суду вказується на необхідність усунення цих недоліків, про що повідомляється заявник;
у випадку виявлення значних недоліків в організації діяльності суду зазначене питання виноситься на розгляд Ради суддів України. За результатами розгляду може бути прийнято рішення щодо вивчення організації діяльності відповідного суду. Про зазначені обставини повідомляється заявнику.
41.           Як встановлено вище судами та не спростовано касатором, Головою Ради суддів України було організовано проведення перевірки звернення заявника по викладених у ньому фактах. Посилаючись на те, що викладені заявником факти не знайшли свого підтвердження, Головою Ради суддів України позивачу було надано відповідь по суті, що відповідає вимогам нормативних актів, якими керується Рада суддів України у своїй діяльності.
42.          Відтак, оскільки в ході проведеної перевірки відповідачем не було виявлено  значних недоліків в організації діяльності суду, що, у відповідності до пункту 3.2. Положення про порядок розгляду звернень громадян і юридичних осіб Радою суддів України є підставою для внесення на розгляд Ради суддів України звернення позивача, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
43.          Стосовно позовних вимог в частині визнання неправомірною відмову відповідача у задоволенні звернення ОСОБА_1 із вимогою про скасування рішення ради суддів №66 від 04 грудня 2014 року та скасування рішення ради суддів №66 від 04 грудня 2014 року, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
44.           Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
45.          Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.
46.          Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.
47.          Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені їх права, свободи чи інтереси.
48.          Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
49.          Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що предметом оскарження можуть бути тільки акти, які породжують правовідносини, змінюють або припиняють їх. Разом з тим, особа може одержати захист своїх прав в судовому порядку лише в тому випадку, якщо вона є учасником відповідних правовідносин, спір в яких переданий на вирішення адміністративного суду, і в цих відносинах певним чином були порушені, невизнані або оспорені її права. Обов`язковою умовою визнання акта індивідуальної дії недійсним є порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі, а також невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.
50.          Таке ж правило має застосовуватись і до ненормативних актів індивідуальної дії, яким по своїй суті є Рішення Ради суддів України №66 від 04 грудня 2014 року про нагородження.
51.          Право на захист це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.
52.          Таким чином, як правильно вказали суди, відсутність у будь-кого (крім Чванкіна С.А. ), в тому числі і заявника ОСОБА_1 , прав чи обов`язків у зв`язку із винесеним Рішенням Ради суддів України не породжує для останнього відповідного порушеного права.
53.           Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою, зокрема, у постанові від 19 травня 2015 року № 21-169а15, в якій зазначено, що закріплене в статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України правило, згідно з яким право оскаржити нормативно-правовий акт мають лише особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у який буде застосовано цей акт, а інші особи таким правом не наділені, необхідно застосовувати і до правових актів індивідуальної дії.
54.           Така ж правова позиція відповідає усталеній практиці Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
55.           Судами попередніх інстанцій встановлено та не спростовано у касаційній скарзі і поясненнях, доданих до неї, що позивачем не наведено належних обґрунтувань того, яким чином Рішення Ради суддів України №66 від 04 грудня 2014 року в частині нагородження голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича почесною грамотою Ради суддів України порушує його права та охоронювані законом інтереси та яким чином скасування вказаного рішення призведе до відновлення його прав, порушених Чванкіним С.А. з приводу невиконання постанови Вищого адміністративного суду України від 05 листопада 2014 року.
56.           Крім того, в ході здійсненої відповідачем перевірки обставин, викладених у зверненні позивача від 22 квітня 2015 року, та під час судового розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, відповідачем спростовано доводи позивача стосовно неправомірності дій голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича , що лягли в основу його заяви.
57.           Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.  
58.           Доводи касатора про те, що він не був належним чином повідомлений про апеляційний розгляд справи не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, а  тому суд касаційної інстанції не приймає їх до уваги.
59.           Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
60.           З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
61.           Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
62.           Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року по справі №826/403/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді                                                                                                    О.В. Калашнікова
                                                                                                           М.В. Білак
                                                                                                  О.А. Губська