ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/2932/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 (головуючий суддя Кучма К.С.)
в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Галицької митниці Держмитслужби, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Галицької митниці Держмитслужби №UA209220/2020/000107/1 від 14.02.2020 року і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA20922/2020/00156, видану відповідачем.
Позов обґрунтовано тим, що для здійснення митного оформлення транспортного засобу: Марки - OPEL, модель - МОККА X, модельний рік - 2017, календарний рік - 2016, номер кузова - НОМЕР_1 подав до відповідача МД №UA209220/2020/003290 від 13.02.2020 р. на ввезений транспортний засіб, згідно з якою заявлено його митну вартість в розмірі 6 000 євро. Проте, відповідач, за результатами розгляду поданої митної декларації та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митної вартістю у зв`язку з тим, що у поданих документах нібито відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості транспортного засобу та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за імпортований автомобіль та склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209220/2020/00156 та рішення про коригування митної вартості товару №UA209220/2020/000107/l від 14.02.2020 р. Позивач вважає, вказані рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки відповідачем безпідставно, в порушення ст.58 МКУ, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору, як за основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МКУ.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів призначення №UA209220/2020/000107/1 від 14.02.2020 року.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA20922/2020/00156 від 14.02.2020 року, що видана Галицькою митницею Держмитслужби.
Рішення суду першої інстанції, обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 МКУ, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору (за основним методом), а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МКУ.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що поданий до митного оформлення рахунок-фактура (інвойс) №01-19 від 27.01.2020 року не підтверджує факт купівлі транспортного засобу, тому митниця поставила вимогу до декларанта надати додаткові документи для з`ясування числового значення складових митної вартості, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалися). Додаткові документи декларантом не були надані, тому митниці були підстави визначити митну вартість товару за другорядним/резервним методом. 
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, доводи якого зводяться до законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Посилається на те, що до митного оформлення були надані всі документи, що підтверджують митну вартість товару.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був придбаний транспортний засіб: Марка - OPEL, модель - МОККА X, модельний рік - 2017, календарний рік - 2016, номер кузова - НОМЕР_1 , який вже був у використанні, з пробігом 54 000 км. 
Автомобіль придбався у Німеччині, у компанії “Auto Noppert GMBH” за 6 000 євро, що підтверджується рахунком-фактурою на автомобіль № 01-19 від 27.01.2019 р.
13.02.2020 р. уповноваженою особою позивача - декларантом для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу до Галицької митниці Держмитслужби було подану митну декларацію №UA209220/2020/003290 від 13.02.2020 р. на ввезений транспортний засіб, згідно з якої заявлено його митну вартість в розмірі 6 000 євро. Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції).
Однак, в ході здійснення митного контролю відповідачем визначено митну вартість за другорядним методам - прийнято рішення про коригування митної вартості товарів призначення №UA209220/2020/000107/1 від 14.02.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA20922/2020/00156 від 14.02.2020 року.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин суд першої інстанції правильно застосував норми Конституції України, Митного кодексу України.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Предметом даного спору є правомірність/протиправність відповідача щодо визначення митної вартості товару за резервним методом та прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA209220/2020/000107/1 від 14.02.2020 року і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA20922/2020/00156 від 14.02.2020 року.
Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, передбачене   Митним кодексом України   (далі - МКУ) та іншими нормативними актами.
Так,   статтею 49 МКУ встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 2   статті 53 МКУ   документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій   статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3   статті 53 МКУ   передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 
4) виписку з бухгалтерської документації; 
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 
7) копію митної декларації країни відправлення; 
8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно частини 4   статті 53 цього Кодексу   у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
При цьому ч.5   ст.53 МКУ   встановлено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі “Оцінка товарів для митних цілей”, згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.
Відповідно до приписів ст.53 МКУ, митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті. 
Матеріаами справи підтверджується, що до митного оформлення декларантом надано:
- рахунок-фактуру № 01-19 від 27.01.2019 р.; 
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 26.11.2019 p.; 
- акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209030/2020/06266 від 11.02.2020 р.; 
- договір про надання послуг митного брокера №30/20 від 27.01.2020 р.; 
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № б/н від 12.02.2020 р.; 
- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №12.02.2020-6 від 12.02.2020 р.; 
- паспорт громадянина України № НОМЕР_3 від 11.08.2006 р.; 
- паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України №FY272896 від 17.01.2020 р.; 
- первинно подана митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA209220/2020/003290 від 13.02.2020 р.; 
- квитанції, що підтверджують сплату митних платежів №0.0.1598047086.1 від 28.01.2020 р. та №0.0.1614447302.1 від 13.02.2020 p.; 
- ідентифікаційний код ОСОБА_1 , виданий 24.05.1999 року; роздруківки з сайтів (інтернет-ресурсів) стосовно вартості подібних транспортних засобів.
При цьому, 14.02.2020 р. відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації №UА209220/2020/003290 від 13.02.2020 р. та доданих до неї документів виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення  №UA209220/2020/00156 у зв`язку з тим, що у поданих документах відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості транспортного засобу та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортований автомобіль та виніс рішення про коригування митної вартості товарів №UA209220/2020/000107/1 від 14.02.2020 року.
Водночас, Відповідачем було розмитнено і випущено у вільний обіг автомобіль за митною декларацією №UA209220/2020/003389 від 14.02.2020 р.
Позивач вважає, що ним подані всі документи у відповідності до вимог ч. 2 ст. 53 МКУ для визначення митної вартості товару.
Однак відповідач вважає, що подані декларантом документи не підтверджують числове значення митної вартості товару, а не подані декларантом додаткові документи дали підстави для висновку про коригування митної вартості товару.
Аналізуючи документи, подані декларантом до митного оформлення, колегія судів апеляційної інстанції з висновком суду першої інстанції, що позивачем було надано усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.
Крім того, у поданих позивачем документах для підтвердження митної вартості товарів відсутні будь-які розбіжності, ознаки підробки або відомості, які б не підтверджували числові значення складових митної вартості товарів.
Так, в матеріалах справи міститься звіт про оцінку вартості колісного транспортного засобу легковий седан OPEL MOKKA X, 2016 р.в., VIN – НОМЕР_1 на замовлення ОСОБА_1 . 
Висновком експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу, висновками якого зазначено, що вартість вказаного транспортного засобу становить 5   754,74 USD.
Вказаним звітом підтверджено, що автомобіль має значні руйнування та пошкодження, які відображені у складеному 11.02.2020 року Галицької митниці Держмитслужби в акті про проведення митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу.
Також, звітом про оцінку вартості вказаного транспортного засобу встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 153   194 грн.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, відповідачем під час прийняття рішення про коригування митної вартості товару не було взято до уваги відомості із вказаного висновку та не було скориговано митну вартість з урахуванням реального стану автомобіля.
Зокрема, матеріалами справи підтверджується, що оплата за товар позивачем була здійснена та підтверджується рахунком-фактурою від 27.01.2019 року №01-19, в якому містяться відомості про автомобіль та номер його кузова, містяться відомості про продавця автомобіля німецьку компанію “Auto Noppert GMBH” та відомості про позивача, як платника.
Рахунок-фактура від 27.01.2019 року №01-19 містить вичерпні відомості, що дозволяють однозначно ідентифікувати автомобіль, його ціну, призначення платежу, платника та одержувача.
При цьому, доводи відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за платіжним дорученням, не є переконливими, оскільки вказана обставина не може вплинути на ціну товару та, відповідно, визначення митних платежів. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а не будь-які інші дані та розбіжності, що не впливають на визначення числового значення митної вартості товару. 
Колегія суддів апеляційної інстанції також бере до уваги, що рішенні відповідача про коригування митної вартості товару відсутнє посилання на те, що виявлена хоча б одна з обставин, за яких посадова особа митниці мала право вимагати подання додаткових документів із застосуванням ч.3 та ч.4 ст.53 МКУ.
В позовній заяві позивач зазначав, що банківські платіжні документи не були надані у зв`язку тим, що розрахунки за автомобіль проводились у готівковій формі. Крім того, законодавством Німеччини, на момент придбання транспортного засобу, не передбачено лімітів на розрахунки у готівковій формі. Для підтвердження ціни автомобіля і факту оплати за нього був наданий рахунок фактура № 01-19 від 27.01.2019 р. від продавця. Щодо вартості страхування, то декларантом було повідомлено митний орган, що страхування транспортного засобу не здійснювалось. Митницею був проігнорований і той факт, що позивачем був наданий експертний висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності (ПП ОСОБА_2 ), де експерт провів детальний аналіз вартості автомобіля і калькуляцію витрат необхідних для ремонту, оскільки задекларований транспортний засіб був у ДТП.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції, приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, обґрунтовано зазначив, що у рішенні відповідача про коригування митної вартості зазначено лише номер та дату митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості товару, що свідчить про не дотримання відповідачем вимог п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МКУ щодо обґрунтованості та вмотивованості рішення про коригування митної вартості.
Слід взяти до уваги, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем надано відповідачу достовірні відомості про визначення митної вартості, які ґрунтуються на об`єктивних, документально підтверджених даних та піддаються обчисленню.
Пунктом 4 частини 2 статті 55 МКУ передбачено, що письмове рішення про коригування митної вартості має, серед іншого, містити обґрунтування числового значення митної вартості, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Аналогічна вимога до міститься у Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості, що затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №598, відповідно до яких обов`язково зазначається номер та дата митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Однак, рішення відповідача про коригування митної вартості товару не містить такого обґрунтування, а містить інформацію про те, що відповідач взяв за основу митну вартість з іншої митної декларації №UA403030/2019/21759.
Натомість, товар оформлений за митною декларацією №UA403030/2019/21759 та комерційні умови поставки цього товару, в рішенні відповідача №UA209220/2020/000107/1 від 14.02.2020 - не вказано, що не дозволяє переконатись в правомірності коригування митної вартості.
Так, частиною 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із висновками Верховного Суду, “сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів: за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом” (постанова від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а).
Також Верховний Суд в постанові від 26.02.2019 у справі № 808/454/18 вказує наступне: “Між тим як вбачається з оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів від 13.11.2017 №UA500030/2017/000041/2, у ньому зазначено лише дату та номери митних декларацій на підставі яких здійснено коригування митної вартості імпортованих товарів, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим, у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України”. 
Аналогічний висновок міститься в постанові верховного Суду від 24.01.2019 у справі №821/1697/17.
Відповідач здійснив коригування митної вартості транспортної засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товар №UA209220/2020/000107/l від 14.02.2020 р., яким визначив митну вартість імпортованої автомобіля за резервним методом у розмірі 10 490 євро. Перший метод не застосований, зв`язку з начебто відсутністю у документах, зазначених в частині 2 статті 53 МКУ всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товар Другий - п`ятий методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 МКУ) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів четвертого та п`ятого. Джерело інформації, яким скористався митний орган для визначення митної вартості: Товар №1 митна декларація №UA403030/2019/21759 від 22.11.2019 р. (рівень митної вартості товару згідно джерела інформації – 10 490 євро).
Аналіз зазначених доводів дає підстави для висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 МКУ, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МКУ.
Так, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 598).
Враховуючи, суперечливість нормативного регулювання, наведене та проаналізоване вище, як підстави застосування презумпції правомірності рішень підприємств та громадян (ч.4 ст.3 МКУ), а також вимоги принципів правової визначеності та передбачуваності,    суд вважає, що відповідач протиправно виніс рішення про коригування митної вартості товарів призначення №UA209220/2020/000107/1 від 14.02.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA20922/2020/00156.
Відповідно до ч.1   ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   ст.78 цього Кодексу. 
Згідно з ч.2   ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки обставини справи свідчать про те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій/рішень, а позивачем доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги,  то суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Права, свободи та інтереси позивача захищені рішення суду.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.          
В повному обсязі постанова виготовлена 30.09.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова