ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" серпня 2020 р.           Справа№ 910/2964/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Калатай Н.Ф.
суддів:            Дідиченко  М.А. 
          Кропивної Л.В. 

за участю представників: не викликались 

розглянувши апеляційну скаргу                     Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»
на рішення           Господарського суду міста Києва від  14.05.2020 
у справі                    № 910/2964/20 (суддя Шкурдова Л.М.)
за позовом           Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»
до                              Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» 
про                              стягнення 6  690,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 6  690,27 грн., яка становить частину з виплаченого позивачем як страховою організацією за укладеним з ОСОБА_1 договором страхування наземного транспорту «Все включено» № 70482а8згфа від 19.03.2018 страхового відшкодування, в зв`язку з пошкодженням автомобіля «Ford Fiesta», державний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДПТ, що сталася з вини ОСОБА_2 - водія автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність осіб, які на законних підставах керують яким, застрахована у відповідача згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ № 001112762.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/2964/20 у позові відмовлено повністю. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні, а позивачем не надані докази того, що він впродовж року після настання спірної ДТП звертався до відповідача з заявою про здійснення виплати страхового відшкодування, що долучена позивачем до матеріалів справи заява про виплату страхового відшкодування №СУ/005275/3 від 17.08.2018 не може бути належним доказом, оскільки відсутні докази її направлення відповідачу, в той час  як неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року у відповідності до пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
При розгляді спору сторін по суті суд першої інстанції встановив, що надана позивачем на підтвердження  направлення на адресу відповідача  заяви про виплату страхового відшкодування копія фіскального чеку, не може бути належним доказом, оскільки вказаний чек не містить інформацію про те, кому, на яку адресу і яка кореспонденція направлялась позивачем.  
Не погоджуючись з рішенням, 26.06.2020 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/2964/20 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
У апеляційній скарзі апелянт послався на те, що Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, встановлено, що розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку, а відтак, наданий позивачем на підтвердження факту звернення до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування фіскальний чек є належним доказом такого звернення.
Крім того, позивач зазначив про те, що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не було надано жодних заперечень щодо отримання від позивача відповідної заяви.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2020 справа № 910/2964/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Дідиченко М.А., Кропивна Л.В.
Ухвалою від 08.07.2020 колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Дідиченко М.А., Кропивна Л.В.:
- відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/2964/20;
- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 23.07.2020;
- роз`яснено  сторонам, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України  право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);
- роз`яснено  учасниками, що апеляційна скарга буде розглянута  без повідомлення учасників справи.
Станом на 05.08.2020 інших відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.
Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (глава 1. Апеляційне провадження Розділу IV ГПК України - прим суду).
Відповідно до п. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2  102*100=210  200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді справи № 910/2964/20 колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 210  200 грн., і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
За правилом ч. 2 ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Частиною 1 статті 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Враховуючи те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/2964/20 відкрито 08.07.2020, розгляд справи в суді апеляційної інстанції розпочався, з урахуванням вихідних та святкових днів, з 24.07.2020, апеляційна скарга має бути розглянута по 07.09.2020 включно. 
Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

19.03.2018 позивач як страховик та ОСОБА_1  як страхувальник та вигодонабувач уклали договір страхування наземного транспорту «Все включено» № 70482а8згфа (далі Договір) (а.с. 19-22), предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобілем «Ford Fiesta», державний номер НОМЕР_1 (далі Автомобіль).
Згідно з п. 18 Договору, строку дії Договору з 22.03.2018 по 21.03.2019.
У п. 8.2 Договору погоджено перелік осіб, допущених до керування Автомобілем, до яких віднесено, в тому числі, і ОСОБА_3 .
15.04.2018 о 18 години 40 хвилин на перехресті вулиць Стрійська-Рубчака в м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю Автомобіля під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 (далі Автомобіль 1), під керуванням ОСОБА_2 .
У результаті ДТП пошкоджено застрахований позивачем Автомобіль.
Згідно зі складеним позивачем Страховим актом № АХА2375398 від 02.05.2018 (а.с. 10) та розрахунком страхового відшкодування (а.с. 11), з урахуванням того, що франшиза за Договором страхування (безумовна) щодо збитків, завданих ДТП, у випадку відсутності вини страхувалтника, становить 0 грн., до виплати в якості страхового відшкодування призначено 7  690,27 грн.
Як слідує зі змісту вказаного страхового акту, вартість матеріального збитку, що підлягає  виплаті за умовами Договору, визначена позивачем виходячи з даних, встановлених в рахунку на оплату № 874 від 23.04.2018 ТОВ «Велет Авто» (а.с. 12) на загальну суму 7  690,27 грн.  (особи, яка здійснила ремонт Автомобіля).
Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» (тут і далі в редакції, чинній на дату спірної ДТП)  здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
У поданому позивачу Повідомленні про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заяві на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу від 20.04.2018 (а.с. 14) страхувальник просить здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок ФОП Грицик Юрій Йосипович, водночас у поданій 23.04.2018 заяві  (а.с. 15) - направити страхове відшкодування на ТОВ «Велет Авто» згідно рахунка № 874 від 23.04.2018.
Згідно з наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 448  361 від 03.05.2018 (а.с. 7) страхове відшкодування в сумі 7  690,27 грн. перераховано позивачем ТОВ «Велет Авто» у повному обсязі в сумі 7  690,27 грн.
З відмітки банку на вказаному платіжному дорученні слідує, що воно банком проведено, а отже, страхове відшкодування позивачем виплачене в повному обсязі.
Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкоджено Автомобіль, визнано ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Франківського районного суду м. Львова від 03.07.2018 у справі № 204/5137/18 (а.с. 24).
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює  підвищену небезпеку.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).
Стаття 1 Закону (тут і далі в редакції, чинній на момент виплати позивачем  страхового відшкодування) встановлює, що володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.
Враховуючи, що матеріли справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_2 неправомірно володів Автомобілем 1 під час скоєння спірної ДТП, його володіння забезпеченим транспортним засобом (Автомобіль 1) під час спірної ДТП вважається правомірним.
Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків.
За правилами ст. 22 Закону, обов`язок відшкодувати шкоду при настанні страхового випадку покладено на страховика, яким застраховано цивільно-правову відповідальність особи, винної у настанні такого випадку.
З витягу з електронної бази Моторного (транспортного) страхового бюро України  (а.с. 24) слідує, що станом на 15.04.2018 (дата спірної ДТП - примітка суду) цивільно-правова відповідальність щодо Автомобіля 1 була застрахована відповідачем згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 001112762 (далі Поліс).
Зазначений факт відповідачем не заперечується.
Згідно з ч. 4 ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
Відповідно, вказані особи мають право на звернення до страховика з відповідними вимогами.
Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджується неправомірне володіння ОСОБА_2 Автомобілем 1 під час спірної ДТП, в даному випадку саме відповідач як страховик цивільно-правової відповідальності осіб, які правомірно володіють Автомобілем 1, тобто і ОСОБА_2 (особа, яка визнана винною у спірній ДТП), має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок спірної ДТП, а позивач як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок спірної ДТП, набув право вимоги, яке ця особа, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Щодо розміру страхового відшкодування колегія суддів зазначає таке.
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За правилами абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону, сума спірного страхового відшкодування має бути зменшена на суму франшизи.
Таким чином, відповідач як страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до приписів Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має обов`язок в межах своєї відповідальності відшкодувати завдану його страхувальником шкоду, обраховану відповідно до приписів Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством), за мінусом франшизи. 
Як слідує з матеріалів справи, позивачем визначено вартість страхового відшкодування без врахування коефіцієнту фізичного зносу Автомобіля, що, на думку колегії суддів, є обґрунтованим.
Так, відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна від 24.11.2003 № 142/5/2092, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ.
Матеріалами справи підтверджується, що Автомобіль вироблений не в країнах СНД та строк його експлуатації не перевищує 7 років, оскільки згідно з Договором  рік випуску Автомобіля - 2015, а дата ДТП - 15.04.2018.
Тобто коефіцієнт фізичного зносу в даному випадку дорівнює нулю.
Зі змісту Полісу слідує, що ліміт відповідальності відповідача як страховика за шкоду, завдану майну, становить 100 000,00 грн., а франшиза - 1  000,00 грн.
Отже, враховуючи вказані вище обставини, позивач має право на стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 6  690,27  грн. (7  690,27 - 1  000).
До позовної заяви позивачем долучено заяву про виплату страхового відшкодування  вих. № СУ/005275/3 від 17.08.2018 (а.с. 6) в якій позивач (представник позивача ТОВ «ЮК «Старк Україна» - примітка суду) просив відповідача сплатити на користь позивача спірне страхове відшкодування в сумі 7  690,27 грн.
На доказ направлення вказаної заява відповідачу  позивачем до матеріалів справи долучено копію фіскального чеку від 21.08.2018 (а.с. 6 зворот).
Суд першої інстанції не прийняв такий чек як належний доказ направлення відповідачу  заяви про виплату страхового відшкодування  вих. № СУ/005275/3 від 17.08.2018, пославшись на те, що вказаний чек не містить інформацію про те, кому, на яку адресу і яка кореспонденція направлялась позивачем.  
Колегія суддів вважає вказану позицію суду першої інстанції помилковою, оскільки Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, встановлено, що розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку, а відтак, наданий фіскальний чек є належним доказом направлення кореспонденції.
Наданий позивачем фіскальний чек містить інформацію про те, що кореспонденція була направлена у поштове відділення з індексом 03150, який співпадає з поштовим відділенням відповідача, що кореспонденцію направлено особі з назвою «ПАТ «СК», яка співпадає з частиною назви відповідача.
До того ж відповідач не надав заперечень щодо факту отримання ним заяви про виплату страхового відшкодування  вих. № СУ/005275/3 від 17.08.2018.
За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним факт звернення позивача до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування 21.08.2018, тобто протягом року з дня спірної ДТП.
Отже, правові підстави для відмови позивачу у стягненні страхового відшкодування в сумі 6  690,27  грн. відсутні.
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 6  690,27  грн.  задовольняються у повному обсязі.
Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).
Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореного рішення судом першої інстанції мали місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, тому рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/2964/20 підлягає скасуванню, позовні вимоги задовольняються у повному обсязі.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольняється повністю.
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по справі, а саме, витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову та за подачу апеляційної скарги покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/2964/20  задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/2964/20  скасувати.
3. Позов задовольнити повністю.
4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102, ідентифікаційний код 22868348) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ,  вул. Іллінська, 8, ідентифікаційний код 20474912) страхове відшкодування в сумі 6  690 (шість тисяч шістсот дев`яносто) грн. 27 коп., витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 2  102 (дві тисячі сто дві) грн., витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 3  153  (три тисячі сто п`ятдесят три) грн. 
5. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.
6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.  
7. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/2964/20.

Головуючий суддя                                                            Н.Ф. Калатай 

Судді                                                                                М.А. Дідиченко

                                                                                Л.В. Кропивна