П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/5483/18	
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:
05 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з наведеною вище заявою, в якій просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року по справі №420/5483/18.
Також заявник просив, у разі неподання вказаного звіту, вирішити питання про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень.
Заява обґрунтована тим, що суб`єкт владних повноважень не виконує судове рішення, яке набрало законної сили та, відповідно до ч.1 ст.370 КАС України, є обов`язковим для учасників справи.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Суд встановив Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі №420/5483/18.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати протягом одного місяця з дати отримання цієї ухвали звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 року.
          Приймаючи таке рішення, суд, на підставі статті 382 КАС України та враховуючи тривале невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, вважав необхідним встановити місячний строк на виконання рішення суду та подання відповідного звіту.

На вказану ухвалу суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій вказує про її необґрунтованість, про те, що така ухвала прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Пояснюючи підстави для скасування ухвали, скаржник зазначає про те, що встановити судовий контроль за виконанням суб`єктом владних повноважень рішення, суд першої інстанції може лише під час прийняття рішення у справі. Проте, суд першої інстанції у рішенні від 28.11.2018 року не встановлював судовий контроль в порядку, визначеному статтею 382 КАС України.
Інша підстава, яка, на думку апелянта, свідчить про незаконність ухвали суду першої інстанції, є те, що обов`язковість рішення суду, яке набрало законної сили, забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено заходи юридичної відповідальності у вигляді накладення штрафу на боржника. Апелянт акцентує увагу, що саме таким порядком і скористався позивач, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження №58601863.
На думку апелянта, встановлення судового контролю буде порушувати положення статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при проведенні перерахунку пенсії, який здійснено на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року щодо зменшення з 01.01.2018 року основного розміру пенсії за вислугу років з 83% на 70% грошового забезпечення. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату з 01.01.2018 року ОСОБА_2 пенсії з урахуванням 83% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, згідно довідки Управління СБУ в Одеській області №107 від 11.04.2018 року.
Дане судове рішення набрало законної сили 04 лютого 2019 року.
06 березня 2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист щодо зобов`язальної частини судового рішення від 28.11.2018 року.
Також, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року було відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відстрочення виконання судового рішення від 28.11.2018 року.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про встановлення судового контролю в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з ч.2 ст.382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, виходячи з положень ч.1 ст.382 КАС України, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом суду.
Доводи апелянта про те, що такий контроль може бути встановлений лише під час прийняття рішення у справі не узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 800/592/17, де судовий контроль встановлений після прийняття рішення щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Наступним доводом апеляції є те, що обов`язковість рішення суду, яке набрало законної сили, забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідаючи на даний довід апеляції колегія суддів бажає зазначити, що відкриття виконавчого провадження не позбавляє права суд встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку статті 382 КАС України.

Довід апеляції про те, що встановлення судового контролю буде порушувати положення статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення також не приймається судом апеляційної інстанції.
Так, в межах Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець може накласти штраф за невиконання судового рішення на боржника, який у даній справі є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень.
Проте, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд, в порядку ч.2 ст.382 КАС України, може накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.
Отже, у даному випадку не буде порушення вимог статті 61 Конституції України, оскільки штрафи накладаються на різних суб`єктів, які є відповідальними за виконання судового рішення.

Також колегія суддів бажає додати таке.
Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає перш за все в реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання. Кожен судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення в спірних правовідносинах між його сторонами. Тому після рішення публічно-правового спору та набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль в реалізації сторонами прав і законних інтересів, з приводу захисту яких він прийняв судове рішення. Від здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення безпосередньо залежить ефективність правосуддя. Адже головним ефектом судового рішення повинно бути його ефективність у відновленні порушених прав і свобод особистості.
Таким чином, застосування механізмів судового контролю сприяє забезпеченню ефективності судового рішення.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (право на ефективний засіб правового захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «ЛАХА проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що дана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні заяви не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, наявні підстави для відмови в задоволенні апеляції та залишенні ухвали суду першої інстанції без змін.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатом розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції, що прийнята в порядку ст. 382 КАС України, а відтак не відноситься до переліку тих, що підлягають касаційному оскарженню в розумінні приписів частини 2 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 382 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                             Л. В. Стас

суддя                                                             Л. П. Шеметенко

          Повне судове рішення складено 13.08.2020 року.