УХВАЛА

09 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 812/452/17
адміністративне провадження № К/9901/13418/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області
на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року 
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року
у справі №812/452/17
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції в Луганській області 
про визнання протиправними та скасування наказу про закриття дисциплінарного провадження від 29 грудня 2016 року №3587, наказу про звільнення №54 о/с від 27 січня 2017 року, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, компенсації, судових витрат, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила;
- визнати протиправним та скасувати наказ про закриття дисциплінарного провадження від 29 грудня 2016 року № 3587; 
- визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення № 54 о/с від 27 січня 2017 року; - поновити її на посаді; 
- стягнути з відповідача підвищену на 50% заробітну плату за серпень-жовтень 2016 року у сумі 11280, 65 грн. з урахуванням податку на доходи фізичних осіб й інших обов`язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець; 
- стягнути з відповідача компенсацію у межах середнього заробітку у сумі 59953,02 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб й інших обов`язкових платежів;
- стягнути з відповідача 4000 грн. судових витрат по оплаті правової допомоги.
Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 19 листопада 2019 року, постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року, позов задоволено.
- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області від 29 грудня 2016 року №3587 «Про закриття дисциплінарного провадження за результатами проведеного службового розслідування за фактом невиходу на роботу ОСОБА_1 , провідного спеціаліста УФЗБО ГУНП в Луганській області».
- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області від 27 січня 2017 року № 54 о/с про звільнення ОСОБА_1 
- поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області з 27 січня 2017 року.
- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Луганській області різницю недоотриманої у підвищеному розмірі на 50 % заробітної плати за період з 01 серпня 2016 року по 25 жовтня 2016 року у загальному розмірі 11280,65 грн. з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.
- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Луганській області середній заробіток, передбачений статтею 119 Кодексу законів про працю України за період з 26 жовтня 2016 року по 27 січня 2017 року у загальному розмірі 40569,54 грн. з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.
- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Луганській області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 січня 2017 року по 07 лютого 2020 року у загальному розмірі 465320,33 грн. з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Луганській області судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4000 грн.
25 травня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року у справі №812/452/17.
Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2020 року задоволено заяву про самовідвід головуючої судді Губської О.А. у зв`язку з тим, що за її участю було ухвалено постанову Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у цій справі.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 02 червня 2020 року визначено новий склад суду: Жук А. В. (головуючий суддя), Мартинюк Н. М., Мельник-Томенко Ж. М.
Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху у зв`язку з недоплатою судового збору у сумі 11703,41 грн.
Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали, в перебіг якого не враховується строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (№0102930022656), копія ухвали Верховного Суду від 12 червня 2020 року отримана скаржником 16 червня 2020 року.
26 червня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків, та копія платіжного доручення №2762 від 22 червня 2020 року.
Таким чином, особою, що подала касаційну скаргу були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 12 червня 2020 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.
Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, серед основних засад судочинства, закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно пункту 20 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З оскаржуваних судових рішень та зі змісту касаційної скарги вбачається, що предметом розгляду у даній адміністративній справі є поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та компенсації.
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 проходила службу в Управлінні фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області на посаді провідного спеціаліста, яка не відноситься до посад, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища. 
Скаржник зазначає, що касаційна скарга по цій справі стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції.
Також суд звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 329, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року у справі №812/452/17.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Судді	А.В. Жук Н.М. Мартинюк   Ж.М. Мельник-Томенко