УХВАЛА

08 липня 2020 року 
Київ
справа №140/1526/19
адміністративне провадження №К/9901/16389/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року
у справі №140/1526/19
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДФС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та стягнення бюджетного відшкодування, -

ВСТАНОВИВ :

06 липня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року у справі №140/1526/19, предметом розгляду якої є податкове повідомлення-рішення від 16 січня 2019 року №0000671302, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 15617 гривень та застосовано фінансову санкцію на суму 7808,50 гривень, від 18 лютого 2019 року №0002811302, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 146921,00 гривень та застосовано фінансову санкцію на суму 73460,50 гривень, та стягнення з Державного бюджету України бюджетного відшкодування в сумі 162538,00 гривень.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року, позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 16 січня 2019 року № 0000671302 повністю та від 18 лютого 2019 року № 0002811302 в частині визначення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 146245,00 грн. (сто сорок шість тисяч двісті сорок п`ять гривень 00 копійок), застосування штрафних санкцій в сумі 73122,50 грн. (сімдесят три тисячі сто двадцять дві гривні 50 копійок). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Скаржником у касаційній скарзі здійснено посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, при цьому не наведено конкретної підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга. 

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України необхідно зазначити постанову (постанови) Верховного Суду, в якій (яких) викладено висновок про застосування норми права, яка застосована судом апеляційної інстанції у рішенні заявленому до касаційного перегляду та довести те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) є подібними.

Враховуючи те, що касаційна скарга не містить обов`язкових підстав касаційного оскарження, то відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається заявнику.

Керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року у справі №140/1526/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та стягнення бюджетного відшкодування  - повернути скаржнику.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.  

Суддя                                                                                             Р.Ф.Ханова