Справа № 456/3111/19                                Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л. 
Провадження № 22-ц/811/896/20                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н. О. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 червня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.
секретаря: Цапа П.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справив місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 січня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків.
В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що є інвалідом III групи загального захворювання, єдиним джерелом доходу якого є пенсія у розмірі 928,60 грн., яких не вистачає, щоб забезпечити себе побутовими предметами першої необхідності, продуктами харчування, у зв`язку з чим змушений позичати кошти у знайомих людей, просити про допомогу. Оскільки часто хворіє, тому потребує кошти на лікування, а окрім того має на утриманні неповнолітнього сина. Зазначає про те, що його працездатні діти - син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 матеріальної допомоги йому не надають, хоча мають таку можливість, оскільки ОСОБА_4 офіційно працює, а ОСОБА_3 працює за кордоном та має непоганий заробіток. З наведених підстав, просив стягувати з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аліменти на його утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів їх заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 січня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання як непрацездатного батька у розмірі 1/8 частини доходів щомісячно, починаючи з 12.08.2019 і довічно.
Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання як непрацездатного батька у розмірі 1/8 частини доходів щомісячно, починаючи з 12.08.2019 і довічно.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 256 грн. 13 коп.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 256 грн. 13 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи по суті, та внаслідок визнання встановленими тих обставин, які не були доведені під час судового розгляду. 
Апелянт зазначає, що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення обов`язку у дітей їх утримувати, оскільки стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню допомогу, що не довів належними та допустимими доказами позивач, який покликається на необхідність забезпечити належний розвиток його неповнолітньої дитини, як на підставу для стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків, що не відповідає вимогам закону. Посилається на те, що не має можливості сплачувати аліменти на користь позивача, оскільки на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей та непрацездатна мати. На думку апелянта у ОСОБА_2 відсутня потреба в отриманні матеріальної допомоги, оскільки йому на праві приватної власності належить: земельна ділянка за кадастровим номером 4625385600:05:000:0574, загальною площею 0,3076 га, яка передана ним в оренду Малому приватному підприємству «ОБРІЙ» до 25.10.2022 року; земельна ділянка за кадастровим номером 4625385600:05:000:0307, загальною площею 0,3614 га, яка передана ним в оренду Малому приватному підприємству «ОБРІЙ» до 25.10.2022 року; 1/2 частина житлового будинку, загальною площею 85.3 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що також здається в оренду; автомобіль «Волга». З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Оскільки рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.01.2020 року оскаржується лише ОСОБА_4 , його законність та обґрунтованість в частині стягнення коштів на утримання позивача з ОСОБА_3 судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що він непрацездатний, є інвалідом III групи, потребує коштів на лікування, відтак потребує матеріальної допомоги, при цьому суд врахував, що позивач отримує дохід від здачі земельних ділянок та будинку в оренду. 
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).
Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданим повторно Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 26 липня 2019 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 , виданим повторно Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 26 липня 2019 року.
Довідкою до акта огляду МСЕК Серія 10 ААБ № 112573 від 03 липня 2012 року підтверджується, що ОСОБА_2 безтерміново є інвалідом третьої групи інвалідності загального захворювання.
З долученої до матеріалів справи довідки, виданої Стрийським відділом обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області № 12074/02.06 від 29 липня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності, розмір якої, за період з лютого 2019 року по липень 2019 року, становить 7648 грн. 43 коп., тобто середньомісячний розмір пенсії ОСОБА_2 становить 1274 грн. 74 коп.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становить 1564 грн.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19, зауважила, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Положення статей 202, 203 СК України, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів, а повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про потребу у матеріальній допомозі. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Такий обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується із їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 володіє земельною ділянкою, кадастровий номер 4625385600:05:000:0574, площею 0,3076 га, земельною ділянкою, кадастровий номер 4625385600:05:000:0307, площею 0,3614 га та 1/2 часткою житлового будинку, загальною площею 85,3 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 190001436. 
Судом першої інстанції встановлено, що зазначені земельні ділянки здані в оренду малому приватному підприємству «Обрій» до 25 жовтня 2022 року, крім того житловий будинок також здається в оренду, відтак ОСОБА_2 , крім пенсії по інвалідності, отримує додатковий дохід від здачі земельних ділянок та будинку в оренду.
Довідкою № 98, виданою Центром первинної медико-санітарної допомоги м. Стрия, підтверджується, що ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує медикаментозного лікування, для підтвердження понесених витрат на лікування позивачем долучені квитанції на загальну суму 1423,10 грн. 
Відповідно до ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.
Докази про те, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо належного виховання та утримання відповідачів в період до їх повноліття, в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.
Матеріалами справи підтверджується, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 4200 грн., що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу (Форма ОК-7). Крім того на утриманні ОСОБА_1 знаходяться неповнолітня дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 від 16 травня 2003 року та неповнолітній син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_4 від 09.05.2009 року. 
Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги, однак не погоджується з розміром коштів, які повинні сплачувати ОСОБА_1 на утримання свого непрацездатного батька ОСОБА_2 .
Задовольняючи частково позов та присуджуючи до стягнення з ОСОБА_1 кошти на утримання батька в розмірі 1/8 частин доходу, суд першої інстанції вірно врахував те, що ОСОБА_2 є непрацездатним, інвалідом 3 групи, отримує пенсію у розмірі 1274 грн. 74 коп., що є нижчою ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність. 
Разом з тим, беручи до уваги встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, те, що позивач володіє на праві приватної власності нерухомим майном, а саме, земельною ділянкою кадастровий номер 4625385600:05:000:0574, площею 0,3076 га, земельною ділянкою, кадастровий номер 4625385600:05:000:0307, площею 0,3614 га та 1/2 часткою житлового будинку, загальною площею 85,3 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які здає в оренду та отримує додатковий дохід, беручи до уваги, що ОСОБА_1 отримує дохід на рівні мінімальної заробітної плати, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також те, що кошти на утримання ОСОБА_2 підлягають стягненню також з його сина, ОСОБА_3 , колегія суддів вважає, що розмір аліментів, які необхідно стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід зменшити з 1/8 частини до 1/12 частини доходів щомісячно, починаючи з 12.08.2019 року і довічно.
На думку колегії суддів стягнення коштів на утримання ОСОБА_2 з доньки, ОСОБА_1 у розмірі 1/12 частини доходу буде достатнім для поліпшення матеріального становища позивача, з врахуванням і тієї обставини, що кошти на утримання позивача присуджено також стягувати і з його сина, ОСОБА_3 , який рішення суду не оскаржував, і не призведе до значного погіршення матеріального стану ОСОБА_1 , яка отримує мінімальний дохід і на її утриманні перебувають неповнолітні діти. 
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 січня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання як непрацездатного батька - змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 1/8 частини доходу до 1/12 частини доходів щомісячно, починаючи з 12 серпня 2019 року і довічно.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Постанова складена 22.06.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П. 

Цяцяк Р.П.