Постанова
Іменем України
 
03 березня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 545/1151/16-ц
провадження № 61-43897св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,
боржник - Департамент охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації,
суб`єкт оскарження - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець Андрій Тарасович,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 червня 
2018 року у складі судді Потетія А. Г. та постанову апеляційного суду Полтавської області від 06 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Дорош А. І., Кривчун Т. О.,   Лобова О. А.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР ДДВС МЮУ) Назаровця А. Т.
Скарга мотивована тим, що 05 червня 2018 року при ознайомленні 
з матеріалами цивільної справи № 545/1151/16-ц вона дізналася, що 
є постанова про закінчення виконавчого провадження від 22 травня 2018 року 
ВП № 53258793, яка була винесена головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ Назаровцем А. Т.
Зазначеною постановою виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 545/1151/16-ц виданого 14 грудня 2016 року Полтавським районним судом Полтавської області про зобов`язання ДОЗ Полтавської ОДА видати наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 
2015 року з фактичним допущенням до виконання обов`язків на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної 
експертизи - закінчено.
При примусовому виконанні виконавчого листа № 545/1151/16-ц виданого 
14 грудня 2016 року встановлено: наказом ДОЗ Полтавської ОДА від 27 квітня 2018 року № 433 внесено зміни до наказу від 23 грудня 2016 № 1042, та викладено його в новій редакції. Абзацом другим пункту 1 наказу від 27 квітня 2018 №433 зазначено: Вважати поновленою ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи 
з 22 травня 2015 року з фактичним допущенням до виконання обов`язків на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи у зв`язку з прийняттям Полтавською обласною радою рішення від 
23 грудня 2016 року, чим фактично виконано виконавчий документ згідно рішення суду.
Вважає, що зазначені обставини, які були встановлені головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ Назаровцем А. Т. не відповідають дійсним обставинам справи, постанова ВП № 53258793 винесена передчасно 
в порушення частини першої статті 63, статті 65 Закону України «Про виконавче провадження».
З урахуванням викладеного, просила суд скаргу задовольнити.
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 26 червня 
2018 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Полтавської області від 06 серпня 2018 року, скарга ОСОБА_1 задоволена.
Визнано неправомірним рішення та скасовано постанову головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ Назаровця А. Т. від 22 травня 2018 року 
у виконавчому провадженні № 53258793, якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа за № 545/1151/16-ц, виданого 14 грудня 2016 року Полтавським районним судом Полтавської області, про зобов`язання ДОЗ Полтавської ОДА видати наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року з фактичним допущенням до виконання попередніх обов`язків, де боржником є ДОЗ Полтавської ОДА. Зобов`язано начальника ВПВР ДДВС МЮУ виконати вимоги статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», вжити заходи, передбачені законом для забезпечення виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2016 року у справі № 545/1151/16-ц, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2016 року. 
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що державним виконавцем всупереч вимог закону не перевірено факт реального виконання рішення суду за виконавчим листом. Державний виконавець не звернув увагу на те, що у супровідному листі з проханням закінчити провадження зазначено, що надано копію наказу від 27 травня 
2018 року № 433, тоді як фактично надано копію наказу від 27 квітня 2018 року № 433. Встановлені виконавцем дані не відповідають дійсним обставинам справи, постанова ВП № 53258793 винесена передчасно в порушення частини першої статті 63, статті 65 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, державним виконавцем не перевірено виконання рішення боржником, зокрема чи було повідомлено центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу. Крім того, в наказі від 27 квітня 2018 року 
№ 433 запис не відповідає резолютивній частині рішення суду. ОСОБА_1 не було вручено для ознайомлення наказ про поновлення на роботі. В оригінал її трудової книжки не внесено запис про поновлення на роботі. Такий запис внесено у трудову книжку на ім`я ОСОБА_1 , відкриту 23 грудня 2016 року , на яку ОСОБА_1 вказує як на фальшиву. Тому постанова державного виконавця від 22 травня 2018 року про закінчення виконавчого провадження є неправомірною і такою, що підлягає скасуванню.
Аргументи учасників справи
У вересні 2018 року ВПВР ДДВС МЮУ подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 
06 серпня 2018 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.
Касаційна скарга мотивована тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження є законною у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду відповідно до виконавчого документа, оскільки до ВПВР ДДВС МЮУ 06 березня 2018 року надійшло повідомлення про виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2016 року. На виконання вимоги державного виконавця від 16 лютого 2018 року ДОЗ Полтавської ОДА від 19 березня 2018 року повторно повідомлено про виконання судового рішення, 
з наданням доказів поновлення ОСОБА_1 шляхом внесення відповідного запису в її трудовій книжці.
За результатами розгляду матеріалів досудового розслідування за заявою 
ОСОБА_1 щодо неправомірного використання її трудової книжки службовими особами ДОЗ Полтавської ОДА та Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи було винесено постанову про закриття кримінального провадження від 28 грудня 2017 року, де зазначено, що досудовим розслідуванням не встановлено факту підроблення трудової книжки 
НОМЕР_1 чи внесення до неї недостовірних відомостей.
У жовтні  2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу, в якому вона зазначає, що оскаржені судові рішення є законними 
і обґрунтованими.
Рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження в цій справі.
Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2019 року заяву про самовідвід судді Мартева С. Ю. задоволено. Справу 545/1151/16-ц передано для проведення повторного автоматизованого розподілу.
21 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Краснощокову Є. В. 
Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Суди встановили, що постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №53258793 від 22 травня 2018 року головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ Назаровцем А. Т. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 545/1151/16-ц виданого 14 грудня 2016 року Полтавським районним судом Полтавської області на виконання рішення Полтавського районного суду від 03 червня 2016 року щодо зобов`язання ДОЗ Полтавської ОДА видати наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи 
з 22 травня 2015 року з фактичним допущенням до виконання обов`язків на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи. 
Зазначеною постановою встановлено, що згідно наказу ДОЗ Полтавської ОДА від 27 квітня 2018 року № 433 внесено зміни до наказу від 23 грудня 2016 року № 1042 та викладено останній в новій редакції. Абзацом другим пункту 1 наказу від 27 квітня 2018 року №433 зазначено: «Вважати поновленою ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико - соціальної експертизи з 22 травня 2015 року з фактичним допущенням до виконання обов`язків на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико - соціальної експертизи у зв`язку з прийняттям Полтавською обласною радою рішення від 23 грудня 2016 року, чим фактично виконано виконавчий документ згідно рішення суду».
Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Згідно статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Тлумачення наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» дозволяє зробити висновок, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним та є підставою для прийняття рішення виконавцем про закінчення виконавчого провадження за одночасного виконання роботодавцем двох умов: 1) видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі; 2) внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача. Саме такі обставини підлягають перевірці виконавцем при виконанні рішень про поновлення на роботі працівника.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 711/8138/18 (провадження № 14-607цс19) зроблений висновок, що: «законодавець передбачає обов`язок роботодавця негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку».
Встановивши, що згідно наказу ДОЗ Полтавської ОДА від 27 квітня 2018 року 
№ 433 позивача було поновлено на роботі на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико - соціальної експертизи з 22 травня 
2015 року з фактичним допущенням до виконання обов`язків на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико - соціальної експертизи, з наданням державному виконавцю доказів внесення відповідного запису в трудовій книжці ОСОБА_1 , чим фактично виконано згідно рішення суду виконавчий документ № 545/1151/16-ц виданий 14 грудня 2016 року, суди зробили неправильний висновок про те, що постанова державного виконавця від 22 травня 2018 року про закінчення виконавчого провадження 
є неправомірною.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення ухвалені без додержанням норм матеріального права. У зв`язку з наведеним та зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржені рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову 
у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 червня 
2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 06 серпня 2018 року скасувати.
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича відмовити.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                    В. І. Крат 
 
Судді:                                                                             І. О. Дундар
 
В. І. Журавель 
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук