постанова
ІМЕНЕМ  УКРАЇНи
09 квітня 2020 року                                                                                              
м. Київ
справа № 185/7727/16-к
провадження  № 51-4899км19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                     ОСОБА_1 ,
суддів                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,                                       
за участю:
секретаря судового засідання     ОСОБА_4 ,
засудженого                                     ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
захисника                                          ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
прокурора                                         ОСОБА_7 ,                                                                   
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника             ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду                  від 26 червня 2019 року у кримінальному провадженні № 12016040370001295 за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бунакове Лозівського району Харківської області, жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115 та ч. 4      ст. 187 Кримінального кодексу України (далі – КК). 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 року, залишеним без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 червня 2019 року, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено:
-          за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією всього належного йому майна;
-          за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією всього майна. 
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Місцевий суд установив, що   ОСОБА_5 20 травня 2016 року приблизно о 03:00 в м. Павлограді Дніпропетровської області, перебуваючи в квартирі ОСОБА_8 вчинив розбійний напад на останнього, під час якого з метою умисного вбивства завдав йому численних ударів кулаками у голову та ногами в груди, спричинивши потерпілому тяжких тілесних ушкоджень від яких він помер.
Після цього ОСОБА_5 заволодів мобільним телефоном «Nokia 1208» вартістю 349,30 грн та грошима в сумі 800 грн, що належали ОСОБА_8 і з місця злочину зник.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, які її подала
У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. 
На переконання захисника, досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснено з численними порушеннями, а судовий розгляд у суді першої інстанції проведений неповно, так як цей суд необґрунтовано відмовив стороні захисту у задоволенні клопотань про допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Зазначає, що без належної оцінки суду залишились показання ОСОБА_5 про те, що у день вбивства його в квартирі потерпілого не було і того дня він спілкувався з ним лише по телефону. Звертає увагу на те, що стороною обвинувачення не накладався арешт на майно ОСОБА_5 вилучене під час затримання, а тому воно мало бути повернуто засудженому, саме ж затримання проводилось без захисника. Вказує, крім того, що з огляду на показання експерта ОСОБА_16 , надані в судовому засіданні, суд не встановив часу смерті потерпілого.
На думку захисника, в матеріалах кримінального провадження немає жодного належного та допустимого доказу який би доводив винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів. 
Стверджує, що при перегляді вироку апеляційний суд не перевірив належним чином доводів її апеляційної скарги, і не надав на усі з них вичерпних відповідей, а тому ухвалене цим судом рішення не відповідає вимогам статей 370, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) і підлягає скасуванню разом із вироком. 
Позиція учасників у суді касаційної інстанції 
Захисник і засуджений у судовому засіданні касаційну скаргу підтримали.
Прокурор просив касаційну скаргу задовольнити частково і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах суд касаційної інстанції не вправі скасувати чи змінити оскаржувані рішення.
У поданій касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , крім іншого, також посилається на неповноту досудового розслідування та судового розгляду, не погоджується з установленими у вироку фактичними обставинами кримінального провадження, тоді як у силу ст. 433 КПКїх перевірку до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесено.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Апеляційний суд фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК), і це покладає на нього обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, з урахуванням особливостей передбачених ст. 404 КПК.
За приписами статей 404 та 405 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи, викладені в апеляційних скаргах, у тому числі за необхідності - і шляхом повторного дослідження доказів.
Зважаючи на законодавчі приписи, а також положення ст. 419 КПК цей суд  зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення, в ухвалі має бути зазначено підстави за яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Цих вимог закону суд апеляційної інстанції не дотримався. 
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги сторони захисту формально виклав наведені в ній доводи, з достатньою повнотою їх не перевірив та не провів ретельного аналізу і оцінки доказів на які посилався захисник.
Усупереч вимогам ст. 419 КПК апеляційний суд належним чином не мотивував свого рішення, не навів ґрунтовного аналізу доводів, викладених в апеляційній скарзі захисника, не співставив їх з наявними у справі доказами і не надав на всі з них вичерпних відповідей.
Зокрема, суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив та не надав обґрунтованих відповідей на доводи апеляційної скарги захисника про те, що: затримання засудженого було проведено у відсутності захисника; прокурором не надано суду та в матеріалах кримінального провадження відсутній протокол обшуку (огляду) ОСОБА_5 і вилучення у нього речей (з огляду на те, що під час їх дослідження в суді засуджений заявив, що ці речі йому не належать); сам огляд вказаних речей був проведений слідчим без участі засудженого і захисника; вказана в протоколі огляду речей кулькова ручка з написом «Павлоградхіммаш», яка належала потерпілому, зі слів ОСОБА_5 слідчим у нього не вилучалась і її походження та історія появи в матеріалах справи йому невідомі; отримання слідчим зразків відбитків пальців рук у засудженого для проведення судової дактилоскопічної експертизи у кримінальному провадженні відбувалося без додержання вимог статей 241, 245 КПК; для проведення цієї експертизи на дослідження експерту слідчим було надано 9 слідів пальців виявлених при огляді місця події, хоча згідно протоколу огляду таких слідів було виявлено 15; з огляду на надані в судовому засіданні показання судово-медичного експерта, судом першої інстанції не було усунуто розбіжностей між наявними у справі даними та не встановлено часу смерті потерпілого.
Крім того, зважаючи на доводи захисника в апеляційній скарзі та ствердження засудженого в суді першої інстанції про те, що ці речові докази йому не належать, апеляційний суд не перевірив як, коли, за яких обставин, в який спосіб та у присутності кого вилучались ці речі слідчим.
Надання апеляційним судом обґрунтованих відповідей на ці питання та доводи захисника, наведені в апеляційній скарзі, є важливим для вирішення питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів і впливає на законність вироку.      
Проте під час його перегляду колегія суддів апеляційного суду своїми процесуальними можливостями у повній мірі не скористалася, а зосередилась виключно на викладених у ньому висновках та обмежилась формальним переліченням доказів, показань свідків та документів, які наведені у вироку.
Допущені судом апеляційної інстанції порушення є істотними, оскільки вони перешкодили цьому суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відсутність в ухвалі апеляційного суду належним чином обґрунтованих та вмотивованих відповідей на всі доводи апеляційної скарги захисника  перешкоджає суду касаційної інстанції надати оцінку законності вироку місцевого суду з огляду на доводи викладені в касаційній скарзі, а тому колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу захисника задовольнити частково, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у цьому суді. 
При новому розгляді апеляційному суду слід урахувати наведене, ретельно, з використанням наданих процесуальних можливостей перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах сторін захисту та обвинувачення, надати на всі з них умотивовані відповіді та ухвалити законне судове рішення.
Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.,
Судді : 

____________________                              ________________                       _________________    
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                            ОСОБА_3