Постанова
Іменем України 
 
02 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 361/111/15-ц
провадження № 61-44755св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,    
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство  «Дельта Банк»,
відповідач -   ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2015 року у складі судді Маценко Н. П. та постанову апеляційного суду Київської області від 06 вересня 2018 року   у складі колегії суддів: Мельника Я. С., Лівінського С. В., Олійника В. І.,  
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У  січні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк» та/або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило в рахунок виконання основного зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту щодо сплати заборгованості в розмірі 1 744 734,21 грн звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання за ним права власності на предмет іпотеки.   
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій  
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області                                 від 12 травня 2015 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Київської області від 06 вересня 2018 року, позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду.
Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи судом, без поважних причин повторно до суду не з'явився та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
ПАТ «Дельта Банк» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на   порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.    
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга ПАТ «Дельта Банк» аргументована тим, що суди попередніх інстанцій, залишаючи позовну заяву без розгляду, не врахували, що банком були скасовані усі довіреності на представництво інтересів банківської установи та змінено юридичну адресу у зв`язку з процедурою банкрутства. 
Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2018  року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до                            ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Витребувано із Броварського міськрайонного суду Київської області    зазначену справу.
У лютому 2020 року до Верховного Суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю  «Фінансова компанія «Фактор Плюс» (далі - ТОВ «ФК» «Фактор Плюс») про залучення до участі у справі як правонаступника позивача ПАТ «Дельта Банк».
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2020 року заяву ТОВ «ФК» «Фактор Плюс» задоволено, залучено ТОВ «ФК» «Фактор Плюс» до участі у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки як правонаступника позивача ПАТ «Дельта Банк».
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про   неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Обставини, встановлені судами
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2015 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання на 18 лютого 2015 року.
18 лютого 2015 року у зв`язку із перебуванням головуючої судді на лікарняному зазначену справу знято з розгляду на перенесено її розгляд на 08 квітня 2015 року.
08 квітня 2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання рекомендованого листа уповноваженою особою.
У судове засідання також не з`явився відповідач ОСОБА_1 .
У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи був відкладений на 12 травня 2015 року.
12 травня 2015 року позивач (ПАТ «Дельта Банк») повторно у судове засідання не з`явився, про день і час розгляду даної справи повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання уповноваженою особою 16 квітня 2015 року.  
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права     
Відповідно до частини третьої статті 169 ЦПК України(у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваних судових рішень) у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно з  пунктом  3 частини першої  статті 207 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваних судових рішень) суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Частиною другою статті 207 ЦПК України (у вказаній редакції) особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява                            № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Оскільки банк був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак його представник двічі не з`явився до суду, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно залишив без розгляду позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» на підставі частини третьої статті 169 та пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України (у редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії).
Доводи касаційної скарги про те, що суди не врахували, що банком було скасовано усі довіреності на представництво інтересів банку та змінено юридичну адресу банківської установм у зв`язку із процедурою його банкрутства, колегія суддів відхиляє, оскільки вимоги пункту 3 частини першої 1 статті 207 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваних судових рішень) не зобов`язують суд перевіряти причини повторної неявки в судове засідання позивача та надавати їм відповідну оцінку.  
Інші доводи касаційної скарги щодо порушення норм процесуального права, колегія суддів також відхиляє, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.   
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ,                         від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для  залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду  - без змін. 
Керуючись статтями 389, 400,  401 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю  «Фінансова компанія «Фактор Плюс»залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2015 року та постанову апеляційного суду Київської області                                    від 06 вересня 2018 року залишити без змін. 
 Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.    

Судді:                                                                                      В.  І.  Журавель

                                                                                                 Н. О. Антоненко

                                                                                                 М. М. Русинчук