ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1449/19  Номер провадження 22-ц/814/734/20	Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Бутенко С.Б.
Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.
розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»
на заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2019 року у складі судді Попова М.С.
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
В липні 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилаючись на факт прострочення боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 17.08.2011 року та наявність заборгованості, яка виникла станом на 20.05.2019 року у сумі 14012,80 грн., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3149,60 грн., заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання - 7919,73 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1800 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн., штрафу (процентної складової) - 643,47 грн., просив про стягнення даної суми заборгованості із покладенням на відповідача понесених по справі судових витрат - 1921 грн. 
Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору від 17.08.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, своїх зобов`язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась вищевказана заборгованість. 
Заочним рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2019 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Умови та правила банківських послуг, розрахунок заборгованості за договором, анкета-заява, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» не можуть слугувати підтвердженням наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки не є первинними документами, так як не відповідають вимогам, що висуваються чинним законодавством до первинних документів, не відповідають вимогам, встановленим ЦПК України для письмових доказів, та не являються належними і допустимими доказами. 
Не погодившись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу та, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано довідку про умови кредитування, яка особисто підписана відповідачем, а також розрахунок заборгованості, відповідно до якого відповідач на протязі 2011-2015 років систематично здійснював оплату за користування кредитом, що свідчить про визнання ним факту укладення та умов кредитного договору.
Вказує, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов та уклали кредитний договір у належній формі, який за своєю суттю є договором приєднання, а відсутність підпису позичальника в Умовах та Правилах і Тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, також не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості, оскільки відповідач прийняв пропозицію банку на запропонованих умовах та поставив свій підпис в заяві позичальника, чим засвідчив, що він ознайомлений з вказаними документами та погодився з умовами кредитування.
Крім того, вказані Умови та Правила та Тарифи Банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.
Дії відповідача з кредитними коштами свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування, а розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України. 
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК). 
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК). 
Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
По справі встановлено, що 17 серпня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку своїм підписом відповідач підтвердив, що ця Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг.
Даючи оцінку наданим по справі доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», які є в матеріалах справи, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору № б/н від 17.08.2011 року, оскільки вони не відповідають вимогам статей 207, 1055, 643 ЦК України щодо обов`язкової письмової форми кредитного договору та договору приєднання в частині погодження сторонами умов кредитування, що відповідає встановленим обставинам справи, нормам матеріального права, узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, та доводами апеляційної скарги не спростовується.
Разом з тим, вирішуючи справу, суд не звернув уваги, що 17.08.2011 року відповідачем було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що є фінансовими умовами надання платіжної картки та визначає розмір плати за користування позичальником кредитними коштами, зокрема, базову процентну ставку в місяць - 2,5%, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа наступного місяця, комісію за зняття готівки з картки, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості - базова процентна ставка по договору/30 та 1% від заборгованості, але не менше 30 грн., а також штрафи за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань по договору більше, ніж на 30 днів - 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту. 
З виписки про рух коштів за карткою № НОМЕР_1 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , користуючись кредитними коштами періодично сплачував заборгованість за наданим кредитом та виконав свої зобов`язання з повернення кредиту, повністю погасивши заборгованість за тілом кредиту у вересні 2015 року.
В подальшому рух коштів за даною карткою відповідачем не здійснювався, а банком в односторонньому порядку нараховувались та списувались проценти за користування кредитним лімітом, пеня за прострочення по кредиту та пеня за прострочення по кредиту на суму понад 100 грн., що станом на 20.05.2019 року утворили заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3149,60 грн., заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 7919,73 грн., пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1800 грн. та штрафи: 500 грн. - фіксована частина, 643,47 грн. - процентна складова. 
Доказів перевипуску кредитної картки № НОМЕР_1 та видачу відповідачеві інших кредитних карток за вказаним кредитним договором б/н від 17.08.2011 року матеріали справи не містять і суду таких обставин не доведено.
За змістом статей 12, 13, 76-81, 89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статей 526, 530, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у строк, встановлений у зобов`язанні. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Статтею 549, частиною другою статті 551 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, у справі, яка переглядається, вимоги банку про стягнення процентів та пені після закінчення строку кредитування, який збігається зі строком дії картки №  НОМЕР_1 , після вересня 2015 року, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку з мотивів відсутності доказів отримання відповідачем кредиту на вказане уваги не звернув, не дав належної оцінки усім доказам по справі та дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». 
Оскільки по справі встановлено та доводами апеляційної скарги не спростовано факт відсутності заборгованості відповідача ОСОБА_1 за використаними кредитними коштами та припинення права позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та неустойку (штрафи, пеню) після закінчення строку кредитування, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити за безпідставністю. 
За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку з інших підстав. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
Заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2019 року - скасувати.
Постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити за безпідставністю. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                С.Б. Бутенко

Судді:                                                                        О.І. Обідіна

       О.В. Прядкіна