ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 404/1535/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Прядуна Євгенія Ігоровича 
на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2020 року (суддя Кулінка Л.Д.) в адміністративній справі 
за позовом       ОСОБА_1           
до      Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Прядуна Євгенія Ігоровича      
третя особа      Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 
про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :
                    
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати оскаржувані дії Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Прядуна Євгенія Ігоровича щодо винесення відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2171694 від 28 лютого 2020 року, протиправними; скасувати постанову серії ЕАК № 2171694 від 28 лютого 2020 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, накладене на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.; закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 . 
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2171694 від 28.02.2020 Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Прядуна Євгенія Ігоровича про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 255,00 грн. за правопорушення передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В задоволені позовних вимог щодо визнання протиправними дій Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Прядуна Євгенія Ігоровича відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Прядуном Євгенієм Ігоровичем 28 лютого 2020 року винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2171694, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. у зв`язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті на 35 км/год. 
Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ПДР України не порушував. Зазначає, що на підтвердження факту виявленого порушення відповідачем не надано належних доказів. Оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до п. 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, 28.02.2020 близько 10 год. 58 хв. у м. Кропивницький на вулиці Холодноярська, 171 було зафіксовано вимірювальним лазерним пристроєм рух автомобіля KIA SEDONA, державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 зі швидкістю 85 км/год, що перевищує максимальну допустиму швидкість в межах населеного пункту на 35 км/год, чим порушив п. 12.4. ПДР України. 
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять належного доказу вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху.
Цифрове зображення з лазерного вимірювача швидкості TrueCam LTI 20/20, зроблене у момент фіксації перевищення швидкості автомобілем, не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки останній не дозволяє встановити державний номер автомобіля, яким було перевищено максимальну допустиму швидкість в межах населеного пункту.  
Також суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів зупинення автомобіля саме в момент вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення. 
Відеозапис, наданий відповідачем в якості доказу скоєного ОСОБА_1 правопорушення, не дає можливість встановити факт перевищення останнім швидкості руху транспортного засобу, натомість вказаний доказ доводить, що на місці зупинки водій заперечував факт того, що ним було перевищено максимальну допустиму швидкість руху. Після ознайомлення на місці з доказом, зафіксованим лазерним вимірювачем швидкості TrueCam, ОСОБА_1 вказав на неможливість встановлення номерних знаків автомобіля.
Встановлені судом обставини та досліджені надані відповідачем докази не доводять беззаперечну вину позивача у скоєнні адміністративно правопорушення. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем обґрунтованості та правомірності оскаржуваної постанови. Докази у спростування вказаного висновку суду не надані апелянтом й до суду апеляційної інстанції.
Суд першої інстанції ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

                              Керуючись ст.ст. 243, 316, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в :

          Апеляційну скаргу Поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Прядуна Євгенія Ігоровича залишити без задоволення.
          Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2020 року в адміністративній справі № 404/1535/20 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 08 травня 2020 року та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова