Ухвала
 
02 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 756/12673/18
провадження № 61-2070ск20
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив поновити його на посаді інспектора (з дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго», стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 вересня 2018 року до дня поновлення на роботі та стягнути 10 000,00 грн компенсації моральної шкоди.
 
В обґрунтування вказував, що звільнення з роботи відбулося з порушенням вимог закону, а саме: на підприємстві скорочення працівників фактично не проводилось, позивачу не було запропоновано всіх наявних на підприємстві вакантних посад, профспілковий комітет, що діє на підприємстві, не надавав згоди на його звільнення, крім того, мали місце порушення галузевої угоди та колективного договору, наказ про звільнення підписаний не уповноваженою особою, та було погіршено умови праці після повідомлення про майбутнє звільнення.
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 липня 2019 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора (з дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю відділу внутрішнього контролю ВП «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго». Стягнуто з ДП «НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_1 282 178,55 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 05 вересня 2018 року до 26 липня 2019 року включно з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Стягнуто з ДП «НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_1 1 000 грн компенсації моральної шкоди. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць в розмірі 26 146,37 грн з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Стягнуто з ДП «НЕК «Укренерго» в дохід держави 3 600,18 грн судового збору.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 липня 2019 року змінено в частині стягнення з ДП «НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 05 вересня 2018 року до 26 липня 2019 року включно зменшивши його розмір з 282 178,55 грн до 275 001,37 грн з утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. В іншій частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 липня 2019 року  залишено без змін.
 
12 лютого 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року в указаній вище справі. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
 
У березні 2020 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 03 березня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку матеріали на усунення недоліків.
 
Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк усунено.
 
В касаційній скарзі заявник посилається на пункти 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 824/3229/14-а, від 23 жовтня 2019 року у справі № 2/1522/10820/11 та відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог щодо її форми і змісту. Судовий збір сплачено.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
За таких обставин касаційне провадження у зазначеній справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 19 травня 2020 року. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         А. І. Грушицький
 
В. В. Сердюк
 
І. М. Фаловська