Постанова
Іменем України
30 квітня 2020 року 
 
м. Київ
справа № 442/8846/13-ц
провадження № 61-624св20
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,
учасники справи:
позивач - Відкрите акціонерне товариство «Дрогобицький «Агротехсервіс»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Приватне підприємство «Дрогобич-Авто-Рем», ОСОБА_6 ,
треті особи: приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефів Олег Богданович, регіональне відділення Фонду державного майна України у Львівській області, управління Держкомзему у місті Дрогобич, Дрогобицьке державне комунальне міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки,
особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_7 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 , подану ОСОБА_8 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В., Савуляка Р. В., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2009 року Відкрите акціонерне товариство «Дрогобицький «Агротехсервіс» (далі - ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,                ОСОБА_5 , Приватного підприємства «Дрогобич-Авто-Рем» (далі -                            ПП «Дрогобич-Авто-Рем»), ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефів О. Б., регіональне відділення Фонду державного майна України у Львівській області, управління Держкомзему у місті Дрогобич, Дрогобицьке державне комунальне міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлових будівель.  
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді голови правління ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс», відчужив належне товариству майно за явно заниженою ціною, яка не відповідає дійсній ринковій вартості майна, на шкоду господарській діяльності товариства, внаслідок зловмисної домовленості з покупцями, та без попереднього затвердження договорів загальними зборами товариства, оскільки такі були укладені на суму, що перевищує 50 % статутного фонду товариства.
З урахуванням уточнених позовних вимог, ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс» просило суд визнати недійсними: договір купівлі-продажу 98/100 частин нежитлової будівлі гаражу під літ. «М-1», площею 1 275,4 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта НОМЕР_1 , укладений 19 березня 2008 року між ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефівим О. Б. та зареєстрований в реєстрі за № 207; договір купівлі-продажу 21/100 частин нежитлової будівлі складу під літ. «3-1», а саме: приміщення площею 128,6 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта НОМЕР_2 , укладений 19 березня 2008 року між  ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефівим О. Б. та зареєстрований в реєстрі за № 204; договір купівлі-продажу 99/100 частин нежитлової будівлі складу № 1 під літ. «А-1», площею 1 018,4 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта НОМЕР_3 , укладений 20 березня 2008 року між  ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс» та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефівим О. Б. та зареєстрований в реєстрі за № 210; договір купівлі-продажу нежитлової будівлі сараю для запчастин під літ. «О-1», площею 366,4 кв. м, що знаходиться по            АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта НОМЕР_4 , укладений 21 березня 2008 року між ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс» та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефівим О. Б. та зареєстрований в реєстрі за № 217; договір купівлі-продажу нежитлового приміщення під літ. «М-1», площею 1 275,4 кв. м, що знаходиться по                           АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 22803996, укладений 25 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та                         ПП «Дрогобич-Авто-Рем», посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефівим О. Б. та зареєстрований в реєстрі за № 335; договір купівлі-продажу нежитлового приміщення під літ. «А-1», площею  1 018,4 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 22804013, укладений 12 травня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефівим О. Б. та зареєстрований в реєстрі за № 366.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2010 року позов ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс» задоволено частково.
 
Визнано недійсними: договір купівлі-продажу від 19 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефівим О. Б. та зареєстрований за № 207, на 98/100 частин нежитлової будівлі гаражу літ. «М-1», площею 1 275,4 кв. м, що знаходиться по                                АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладений між ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс» та ОСОБА_3 ; договір купівлі-продажу від 19 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефівим О. Б. та зареєстрований за № 204, на 21/100 частин нежитлової будівлі складу літ. «3-1», площею 128,6 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , укладений між                                  ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс» та ОСОБА_2 ; договір купівлі-продажу від 20 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефівим О. Б. та зареєстрований за № 210, на 99/100 частин нежитлової будівлі складу № 1 літ. «А-1», площею 1 018,4 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , укладений між ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс» та ОСОБА_4 ; договір купівлі-продажу від 21 березня           2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефівим О. Б. та зареєстрований за № 217 на нежитлову будівлю сараю для запчастин літ «О-1», площею 366,4 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , укладений між ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс» та ОСОБА_5 .
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання недійсними договору купівлі-продажу від 25 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та                ПП «Дрогобич-Авто-Рем», на нежитлове приміщення під літ. «М-1», площею                    1 275,4 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та договору купівлі-продажу від 12 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , на нежитлове приміщення під літ. «А-1», площею 1 018,4 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , суд виходив із того, що належним способом захисту порушених прав позивача є пред`явлення позову про витребування майна від його володільця в порядку віндикації.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2011 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2010 року залишено без змін.
У грудні 2013 року ПП «Дрогобич-Авто-Рем» подало заяву про перегляд рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2010 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, яка мотивована тим, що висновки експерта щодо ринкової вартості об`єктів нерухомого майна здійснені станом на 06 квітня 2009 року, а не на момент укладання спірних договорів купівлі-продажу, тобто на 1 рік пізніше; судовим експертом ОСОБА_9 проводився зовнішній огляд спірних об`єктів нерухомості після того, як ПП «Дрогобич-Авто-Рем» було зроблені ремонтні роботи в листопаді 2008 року; акт виконаних робіт за листопад 2008 року на загальну суму 282 587,00 грн ПП «Дрогобич-Авто-Рем» отримало від ПП «Ярос» лише 02 грудня 2013 року.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2017 року в задоволенні заяви ПП «Дрогобич-Авто-Рем» про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області  від 29 грудня 2010 року відмовлено.
 
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 29 грудня 2010 року,           21 червня 2018 року ОСОБА_7 , яка не брала участі у справі, проте вважає, що судовим рішенням вирішено питання про її права та обов`язки, як правонаступника ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2010 року закрито.
Судове рішення мотивовано тим, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не вирішувалось питання про права та обов`язки ОСОБА_7 , як спадкоємця ОСОБА_3 , тому на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У січні 2020 року ОСОБА_7 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.
 
Аргументи учасників  справи 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду апеляційної інстанції про те, що вимоги ПП «Дрогобич-Авто-Рем» до заявника є погашеними, необґрунтовані та передчасні, оскільки на момент смерті ОСОБА_3 та відкриття спадщини рішення суду у даній справі судом першої інстанції ще не ухвалено та не набрало законної сили, а тому і кредитори покійного ОСОБА_3 не мали жодних правових підстав пред`являти до його спадкоємців будь-яких вимог. Крім того, апеляційний суд фактично позбавив ОСОБА_7 права на захист в суді, як спадкоємця ОСОБА_3 , у тому числі, шляхом пред`явлення вимог до позивача про повернення коштів за договором купівлі-продажу, укладеного                   19 березня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 , та помилково дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції не впливає на права і обов`язки ОСОБА_7 .
Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходив. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
 
Предметом спору у даній справі є частина нежитлових будівель, що знаходяться по АДРЕСА_1 , власником яких до відчуження за оспорюваними договорами було ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс».
Однією із цих нежитлових будівель є будівля гаражу на 15 машин, позначена на плані літ. «М-1», 98/100 частин якої, площею 1 275,4 кв. м, ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс» продав відповідачу ОСОБА_3 на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу від 19 березня 2008 року.
25 квітня 2008 року ОСОБА_3 продав вказане нежитлове приміщення                     ПП «Дрогобич-Авто-Рем» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефівим О. Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 335.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17 січня              2013 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29 липня 2013 року, у справі № 5015/4250/12 за позовом                       ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс» до ПП «Дрогобич-Авто-Рем» про витребування нерухомого майна, витребувано в ПП «Дрогобич-Авто-Рем» нерухоме майно - нежиле приміщення під літ. «М-1», площею 1 275,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , на яке визнано право власності за                                  ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс».
Зі спадкової справи № 62/2010, заведеної 24 лютого 2010 року Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.171-183 т.6), встановлено, що дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, успадкувавши належну спадкодавцю ј частину квартири АДРЕСА_2 , вартість цього спадкового майна 5 496,00 грн, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 23 квітня 2010 року державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Бекиш В. О., а також належний спадкодавцю автомобіль марки УАЗ 3303-01, 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 23 квітня 2010 року державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Бекиш В. О.
У червні 2018 року ПП «Дрогобич-Авто-Рем» звернулось з претензією до         ОСОБА_7 про повернення грошових коштів у сумі 224 700,00 грн, отриманих її чоловіком за продане підприємству на підставі договору купівлі-продажу                 від 25 квітня 2008 року нежитлове приміщення.
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня         2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому в тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
За змістом частини першої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частини третя статті                 1281 ЦК).
Наслідки пропущення цього строку кредитором передбачені частиною четвертою статті 1281 ЦК України, а саме: кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ПП «Дрогобич-Авто-Рем», керівником якого був ОСОБА_1., а засновником ОСОБА_10., було відомо про факт смерті ОСОБА_3 ще під час розгляду справи в суді першої інстанції, рішення про витребування від ПП «Дрогобич-Авто-Рем» купленого в ОСОБА_3 нерухомого майна набрало законної сили 17 січня 2013 року, проте з претензією до ОСОБА_7 про повернення грошових коштів у сумі 224 700,00 грн, отриманих її чоловіком за продане підприємству на підставі договору купівлі-продажу від 25 квітня 2008 року нежитлове приміщення, підприємство звернулось лише у червні 2018 року, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ПП «Дрогобич-Авто-Рем» звернулось з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, а тому позбавлене права вимоги до цього спадкоємця.
Крім того, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, проте ОСОБА_3 на момент смерті не був власником нежитлового приміщення під літ. «М-1», площею 1 275,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і на момент смерті жодних зобов`язань по цьому приміщенню перед третіми особами не мав.
Частиною першою статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).
Частиною другою статті 362 ЦПК України передбачено, що про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про закриття апеляційного провадження, оскільки оскаржуваним рішенням суду першої інстанції питання про права та (або) обов`язки ОСОБА_7 , як спадкоємця ОСОБА_3 , не вирішувалось.
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення апеляційного суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»,  № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 401 ЦПК України.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_7 , подану ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               Є. В. Петров
                                                                                                           С. Ю. Мартєв
                                                                                                          В. М. Сімоненко