ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 червня 2020 року м. Харків

справа № 953/1434/20
провадження № 22-ц/818/2727/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кругової С.С.,
суддів  Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
секретаря: Каплаух Н.Б.

Учасники справи:

Позивач:  ОСОБА_1 ,
Відповідач:  ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення про реєстрацію права власності, зобов`язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою  ОСОБА_2  на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 3 березня 2020 року, постановлену суддею Якушею Н.В.,-

у с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати недійсним рішення № 37359154 від 02.10.2017 року про реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «Ю-2», розташований за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача за її рахунок знести житловий будинок літ. «Ю-2», розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що будинок, який належить відповідачу, збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил, що порушує його права, оскільки відстань між будинками, які належать сторонам, не відповідає будівельним нормам.

Також позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд заборонити ОСОБА_2 здійснювати відчуження житлового будинку літ. «Ю-2» за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 6310136600:08:001:0185 площею 0,05 Га.

Заява мотивована тим, що між сторонами існують напружені стосунки, а відповідач намагається продати свій будинок, який є предметом спору у цій справі. Вважає, що продаж спірного житлового будинку ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про його знесення. 

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 3 березня 2020 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 11 березня 2020 року, про виправлення описки, заяву представника позивача про забезпечення позову - задоволено. Заборонено ОСОБА_2 вчиняти дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна у будь-який спосіб, а саме житлового будинку літ. «Ю-2» за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 6310136600:08:001:0185 площею 0,05 Га.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, щовчинення відповідачем будь-яких дій щодо відчуження вказаного нерухомого майна може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. 

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позов поданий до неналежного відповідача, оскільки відповідач не є суб`єктом державної реєстрації. ОСОБА_1 не надано суду на обґрунтування заяви про забезпечення позову доказів, які б підтверджували, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Суд не вирішив питання щодо співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. Заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення позову. Представником позивача не були подані до суду належним чином та у встановлений строк документи, що підтверджують його повноваження.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що у січні 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати недійсним рішення № 37359154 від 02.10.2017 року про реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «Ю-2», розташований за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача за її рахунок знести житловий будинок літ. «Ю-2», розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що будинок, який належить відповідачу, збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил, що порушує його права, оскільки відстань між будинками, які належать сторонам, не відповідає будівельним нормам.

Також позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд заборонити ОСОБА_2 здійснювати відчуження житлового будинку літ. «Ю-2» за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 6310136600:08:001:0185 площею 0,05 Га.

Заява мотивована тим, що між сторонами існують напружені стосунки, а відповідач намагається продати свій будинок, який є предметом спору у цій справі. Вважає, що продаж спірного житлового будинку ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про його знесення. 

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є  заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України                     від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Як убачається із матеріалів справи, предметом заявленого ОСОБА_1 позову є рішення № 37359154 від 02.10.2017 року про реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «Ю-2», розташований за адресою: АДРЕСА_1 та про знесення якого просить позивач.

До заяви про забезпечення позову представником позивача додано роздруківку з веб-сайту «Харьков-Єстейт», яка містить оголошення від 11.08.2018 року та від 28.01.2018 року про продаж житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-19). 

Пояснення представника відповідача, що вона передумала продавати будинок і зараз на часі це питання не стоїть, судова колегія не сприймає як переконливі.

Доводи апеляційної скарги і доводи перелічені в суді апеляційної інстанції представника відповідача зводяться до оцінки доказів по суті справи, а не в чому полягає порушення оскаржуваною ухвалою прав відповідача. 

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених позивачем позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що забезпечення позову шляхом заборони відчуження є співмірним з заявленими позовними вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 –залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від  3 березня 2020 року –залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                 С.С. Кругова

Судді                                                                         О.В. Маміна

                                                                       Н.П. Пилипчук

повний текст постанови
складено 4 червня 2020 року