ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/365/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/995/19 Категорія: 301030200 	Пироженко С.А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       12 березня 2020 року : м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Храпка В.Д., Бондаренка С.І., 	
за участю секретаря	Матюхи В.І.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Попельнюха Андрія Олексійовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2019 року (повний текст виготовлено 05 грудня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання протиправним та скасування рішення –
в с т а н о в и в :

В січні 2019 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання протиправним та скасування рішення Черкаської міської ради № 380 від 18.04.2000 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» в частині передачі у приватну власність земельної ділянки площею 586 кв.м. ОСОБА_2 (п. 14 додатку до вказаного рішення). 
Про наявність такого рішення позивачу стало відомо 05.12.2018 року під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи №712/6649/18-ц, яка зараз перебуває на розгляду у Соснівському районному суді м. Черкаси.
Позивач зазначив, що земельна ділянка надана відповідачу безоплатно у приватну власність і користування для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , який станом на 23.01.2000 року згорів. Про це свідчить Акт про пожежу № 12. У зв`язку із  пожежею 17.02.2000 року третій особі по справі ОСОБА_6  та її сім`ї у складі чотирьох осіб (вона, чоловік -  ОСОБА_2 , дочка -  ОСОБА_7 , дочка -  ОСОБА_8 ) Черкаською міською радою рішенням № 105 надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Тобто, на момент винесення оскаржуваного рішення, Черкаська міська рада знала про факт пожежі будинку ОСОБА_2 , однак протиправно винесла оскаржуване рішення № 380 від 18.04.2000 року.
Ці обставини, на думку позивача, свідчать, що на момент винесення рішення Черкаської міської ради № 380 від 18.04.2000 року, про надання у власність земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, будинку по АДРЕСА_1 фактично не було. 
Крім того, відповідно до оскаржуваного рішення, площа земельної ділянки ОСОБА_2  становить 586,0 кв.м., що не відповідає дійсності, оскільки рішенням № 274-а від 05.04.1956 року Виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих «Про затвердження обміру земель забудованого кварталу № 101 м. Черкаси» домоволодінню АДРЕСА_1 виділено в постійне користування земельну ділянку площею 383 кв.м.
У зв`язку з цим, рішення Черкаської міської ради № 380 від 18.04.2000 року в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 586,0 кв. м позивач вважає незаконним та порушує його права, оскільки він є власником суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 на підставі інформаційної довідки № 105625670 від 23.12.2016 року. Межі ділянки позивача встановлено в натурі (на місцевості), їй присвоєно кадастровий номер у передбаченому законом порядку.
Відповідач ОСОБА_2 протягом 18 років не міг скористатися правом виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та не оформив належним чином право власності на земельну ділянку в зв`язку з відсутністю домоволодіння АДРЕСА_1 , знищеного під час пожежі 23.01.2000 року та відсутнього по теперішній час.
Посилаючись на викладене, просив визнати недійсним рішення Черкаської міської ради № 380 від 18.04.2000 року Черкаської міської ради в частині надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 586 кв.м. по АДРЕСА_1 .
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси 27 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю його вимог. Суд не встановив жодних порушень органом місцевого самоврядування при винесенні оскаржуваного акту, а також у зв`язку з тим, що позивач не довів порушення своїх прав чи інтересів виданням оспореного акту органу місцевого самоврядування.
Вважаючи вказане рішення незаконним та необґрунтованим, позивач подав на нього апеляційну скаргу.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що виконавчий комітет Черкаської міської ради під час прийняття оскаржуваного рішення порушив вимоги чинного на той момент законодавства в галузі регулювання земельних відносин. При передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки не враховано дійсний склад родини заявника та кількість співвласників домоволодіння по АДРЕСА_1 . Крім того, не було враховано факт знищення домоволодіння під час пожежі у січні 2000 року. Рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 прийнято без документального підтвердження наявності земельної ділянки площею 586 кв.м за вказаною адресою, без визначення її меж та закріплення такої ділянки за вказаним домоволодінням. 
Посилаючись на такі аргументи, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.
На апеляційну скаргу надійшов відзив від представника ОСОБА_2 – адвоката Сучила А.О. У відзиві вказано, що апелянт змінив підстави позову без дотримання встановленої законом процедури щодо зміни предмету або підстав позову. Черкаська міська рада не надала відповідну документацію не у зв`язку з відсутністю таких документів взагалі, а через їх знищення, оскільки з моменту прийняття оскаржуваного рішення минуло майже 20 років. Щодо решти доводів позивача, то представник ОСОБА_2 погоджується з висновками суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи встановлено такі обставини справи.
Домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстровано на праві власності за ОСОБА_2 та членами його сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації Соснівського районного виконавчого комітету від 02 квітня 1997 року.
Відповідно до Акту про пожежу № 12 від 23 січня 2000 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 було пошкоджено дах будинку на площі приблизно 90 кв.м., дошки, балки, перегородки.
Згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 105 від 17 лютого 2000 року, у зв`язку з пожежею будинку АДРЕСА_1 для тимчасового поліпшення житлових умов сім`ї ОСОБА_3 надано їй однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 поточного звільнення із частковими комунальними зручностями, жилою площе 19,6 кв. АДРЕСА_1 на сім`ю у складі чотири особи (вона, чоловік – ОСОБА_2 , дочка – ОСОБА_7 , дочка – ОСОБА_8 ), без зняття з квартирного обліку. 
18 квітня 2000 року Черкаська міська рада прийняла рішення № 380, яким передала безоплатно у приватну власність і користування земельну ділянку для обслуговує житлового будинку, господарських будівель і споруд, громадянам згідно додатку. Відповідно до додатку до вказаного рішення у пункті 14 ОСОБА_2 передано 586,0 кв.м (загальна площа у приватній власності і користуванні).
Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЗК України (в редакції Закону на час ухвалення спірного рішення) громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.
Декретом КМ України від 26.12.1992, № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» зобов`язано міські Ради народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.
       Отже прийняте Черкаською міською радою рішення не суперечить актам цивільного законодавства, не порушує будь-які цивільні права або інтереси. Відсутність у справі землевпорядних документів при ухваленні оспореного рішення ради обумовлено тим, що вказані документи знищені у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання. 
Суд першої інстанції також обґрунтовано не погодився з доводами позивача про те, що на момент ухвалення рішення радою будинку по АДРЕСА_1 фактично не було. 
У приведеному вище Акті про пожежу № 12 будинку за адресою: АДРЕСА_1 було пошкоджено лише дах будинку. У ньому відсутній висновок про те, що даний будинок повністю знищений та не придатний для проживання. 
Надання рішенням Черкаської міської ради № 105 від 17.02.2000 року ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_4 після пожежі для тимчасового поліпшення житлових умов не може бути підставою для визнання неправомірним акту органу місцевого самоврядування.
Також непереконливим є посилання апелянта на рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих № 274-а від 05.04.1956 року, в якому зазначено, що домоволодінню  АДРЕСА_1 виділена в постійне користування земельна ділянка площею 383 кв.м. У копії наданого рішення не вказана площа земельної ділянки. З нього вбачається, що проведений обмір земель у забудованому кварталі № 101 затверджено та виявлені земельні лишки вилучено з користування та передано у міський земельний фонд. Адже саме відповідно до цього рішення площа земельної ділянки становить 586,0 кв.м., що підтверджується Висновком про реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою АДРЕСА_5 ) квартал № АДРЕСА_6 .
Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.
Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Крім того відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Проаналізувавши наявні у справі докази в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відсутність достатніх доказів того, що права позивача порушено оспореним рішенням органу місцевого самоврядування.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав для скасування або зміни законного та обґрунтованого рішення районного суду. 
Керуючись ст.ст. 35, 258, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд - 
       
постановив:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Попельнюха Андрія Олексійовича залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 16 березня 2020 року. 

Судді