КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  755/14257/19                                                                      Головуючий у І-й інстанції - Катющенко  В.П.
апеляційне провадження № 22-ц/824/4415/2020                               Доповідач Заришняк Г.М.

 
П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 квітня     2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.
розглянув у  порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Крилової Олени  Леонідівни, діючої в інтересах  Акціонерного товариства «ПриватБанк», на рішення  Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року в справі за  позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
У вересні 2019 року  АТ КБ «ПриватБанк»  звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову Товариство зазначало,  що  відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 04.07.2016 року, на підставі якої отримав кредит у розмірі 1 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушеними зобов`язаннями за кредитним договором та з урахуванням частково внесених коштів на погашення заборгованості, ОСОБА_1 станом на 07 липня 2019 року має заборгованість  в сумі 31 977,93 грн., з яких:   10 205,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8 465,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками,      10 357,68 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 950,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1 498,95 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене, Товарство просило задовольнити позов та  стягнути з відповідача на користь Банку вказану суму заборгованості за кредитом.
Рішенням  Дніпровського  районного суду м. Києва від  18 грудня 2019 року  у задоволенні позову - відмовлено.
В апеляційній скарзі Крилова О.Л., діюча в інтересах АТ КБ  «ПриватБанк»,  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить  рішення  суду   скасувати  та ухвалити  нове рішення  про задоволення позову в повному обсязі.
Правом надання візиву  на апеляційну скаргу  відповідач не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню  з таких підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК Українидоговори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
 Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з  його    недоведеності.
Колегія суддів  погоджується  з таким висновком суду, виходячи з наступного.
 Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1  статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до  частин 1 та 2  статті 207 ЦК України  правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно  ч. 1 ст.  1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом   ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України  визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 04 липня 2016 року  ОСОБА_1  підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, останій підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.
 Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем  всупереч вимогам ч. 5 ст. 177 ЦПК України, не надано суду доказів, які б свідчили про виявлення відповідачем бажання оформити кредитну картку, її виду, строку дії та розміру встановлення кредитного ліміту, відсутня також довідка про умови кредитування, що є істотними умовами договору.
Матеріали справи також не містять доказів фактичного   отримання  ОСОБА_1 кредитної картки та зарахування кредитних коштів на його картковий рахунок.
В справі відсутні  належні й переконливі докази на підтвердження факту наявності заборгованості відповідача за кредитним договором. Позивачем не надано суду першої інстанції виписки по рахунку на ім`я відповідача, який мав би підтвердити рух грошових коштів, розмір кредитних  коштів, отриманих відповідачем, та наявність або відсутність заборгованості за кредитом    
В наданій позивачем Анкеті-заяві розмір бажаного кредитного ліміту відповідачем   не визначено, а відповідно до позовної заяви позивачем зазначено про отримання відповідачем кредиту у розмірі 1000 грн.   
Окрім того, із доказів, наявних в матеріалах справи, не вбачається підтвердження того, що відповідач отримав та ознайомився під розпис з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку». Дані документи є складовою договору про надання банківських послуг, а отже на підставі наявних в матеріалах справи доказів не можна встановити, що сторони дійшли згоди із усіх істотних умов договору.
Таким чином, позивачем не доведено факту укладання з відповідачем 04 липня 2016 року договору про надання банківських послуг, у якому було б чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. Анкета-заява, відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, не достатнім доказом для задоволення позову  АТ КБ «ПриватБанк», оскільки не містить відомостей про бажання  відповідача оформити кредитну картку, її вид, строк дії,  розмір кредитного ліміту та умови кредитування. 
Наявні в матеріалах справи Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи Банку не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і Тарифи є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Умови і Тарифи мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.
В поданій позовній заяві Банк просив також  стягнути й заборгованість за відсотками, а також пеню та штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, обґрунтовуючи вказані вимоги Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.
Разом з тим, впостанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) зазначається, що в такому випадку неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір,  умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком при зверненні до суду з позовом Умови та Правила надання банківських послуг разом із Заявою не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Відповідно до  ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Основними засадами цивільних відносин в ст. 3 ЦК України закріплені, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.
За таких обставин, правові підстави для стягнення з відповідача на користь банку відсотків за користування кредитними коштами та штрафів, які не визначені в підписаній відповідачем Заяві, відсутні.
Встановлено, що під цими документами, які зазначені в Анкеті-заяві, тобто, в «Умовах та Правилах надання банківських послуг у «ПриватБанку», «Тарифах банку», «Пам`ятці клієнта банку», які визначають такі істотні умови договору, як розмір відсотків, штрафи, пеню, комісійні платежі, термін дії договору, а також строки платежів по кредиту (тіла кредита та відсотків) - позичальник не підписувався.
  Крім того, роздруківка із сайту ПАТ КБ «ПриватБанк» не може бути належним доказом, оскільки не є первинним бухгалтерським документом  і  цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України   від 11.03.2015 року (провадження №6-16-ц15) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.
Частинами 1 та 2 ст. 76  ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 Ці дані встановлюються такими засобами -  письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень(ст.77).
Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
За змістом  ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). 
Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та й прийшов до обґрунтованого висновку  про відмову в позові в зв`язку з недоведеністю позовних вимог АТ  КБ «ПриватБанк».
 Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом частин 1,2 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
 Посилання  в апеляційній скарзі на  те, що  між Банком та відповідачем  наявні договірні відносини, відповідачу були надані кредитні кошти, яким  він користувався, частково сплачував заборгованість за договором, у тому числі й за відсотками, пенею та комісією, доказом чого є виписка з рахунку яка є первинним бухгалтерським документом і яка була приєднана до апеляційної скарги,  не можуть  бути підставою для скасування рішення суду, оскільки позивачем був порушений порядок подання доказів учасниками справи, визначений статтею 83 ЦПК України, відповідно до вимог частин 1,2 якої сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначені статтею 374 ЦПК України, зокрема ч.1 якої визначено, що  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 8 даної норми Закону визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Позивачем не надано апеляційному суду обґрунтування неможливостіподання таких доказів до суду першої інстанціїу визначений цивільним процесаульним Законом строк з причин, що не залежали від нього.
 Доводи апеляційної скарги про те, що  відсоткова ставка, розмір та умови нарахування пені, штрафів були визначені  у Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а тому у суду не було підстав для відмови в позові в частині стягнення пені, відсотків та штрафів, не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення  суду в оскаржуваній частині, скільки вказаний Витяг не містить прізвища та підпису відповідача, що не дає підстав уважати, що його  підписано саме відповідачем.  
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують  й не впливають на правильність постановленого рішення.
 Керуючись   ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу   Крилової Олени Леонідівни, діючої в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня   2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку  оскарженню не підлягає.
    
Головуючий: 
  Судді: