ПОСТАНОВА
Іменем України

19 березня 2020 року 
Київ
справа №140/2323/19
адміністративне провадження №К/9901/3568/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О.О.,
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу №140/2323/19
за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області до Волинської обласної спілки споживчих товариств про застосування заходів реагування, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області на додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 січня 2020 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого Шинкар Т.І., суддів: Коваля Р.Й., Судової - Хомюк Н.М.), 
Обставини справи 
У серпні 2019 року Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області  (далі - позивач) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Волинської обласної спілки споживчих товариств ( далі - відповідач ) в якому просило суд зобов`язати повністю зупинити експлуатацію: території, будівель, приміщень та споруд ринку «Завокзальний» за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Карпенка-Карого,1 до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у задоволені позовних вимог було відмовлено.
21 грудня 2019 на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду від представника відповідача надійшла заява щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою в суді апеляційної інстанції у розмірі 35000 грн.
Восьмий апеляційний адміністративний суд додатковою постановою від 08 січня 2020 року заяву Волинської обласної спілки споживчих товариств про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області на користь Волинської обласної спілки споживчих товариств 9000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, сплачених відповідно до платіжного доручення №3528 від 18.12.2019.
У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Приймаючи додаткове судове рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, а покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, беручи до уваги положення статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема, щодо обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат щодо предмета спору, суд апеляційної інстанції, з огляду на предмет договору №26-11/19 від 26.11.2019 та призначення здійснених відповідачем платежів на користь Адвокатського об`єднанням «СоЛід Партнерс» приходить до переконання, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають до відшкодування частково за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області на користь Волинської обласної спілки споживчих товариств у сумі 9000,00 грн. (дев`ять тисяч гривень), сплачених відповідно до платіжного доручення №3528 від 18.12.2019, які, на переконання суду апеляційної інстанції, належним чином підтвердженні, відповідають як складності справи, так і обсягу наданих представником відповідача послуг.
Провадження в суді касаційної інстанції
Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області звернулось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 січня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким зменшити суму  відшкодування судових витрат на правничу допомогу до 1000 грн.
В обґрунтування доводів касаційної скарги посилається на те, що судом апеляційної інстанції не враховані вимоги статей 132, 134, 139, 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), частини другої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та не вжито заходів щодо винесення законного та обґрунтованого судового рішення, не повно і не всебічно з`ясовані обставини в адміністративний справі, не прийнято до уваги докази відповідача та не надано оцінки всім аргументам. Крім того, скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції порушено вимоги КАС України щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце судового засідання
Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2020 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи пункту 3 частини першої статті 345 КАС України, постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на 19 березня 2020 року.
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-XI "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон № 460-XI), яким до окремих положень КАС України унесені зміни.
Водночас пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 460-XI передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб.
Зазначеним вимогам процесуального закону додаткове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає, а викладені у касаційній скарзі мотиви скаржника є прийнятні з огляду на таке.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього    Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною другою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134).
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Відповідно до матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано копії договору №26-11/19 про надання правової допомоги від 26.11.2019, укладеним з Адвокатським об`єднанням «СоЛід Партнерс», акт наданих послуг №1 від 17.12.2019 адвокатське об`єднання відповідно до умов договору №26-11/19 надало Волинській обласній спілці споживчих товариств послуги з представлення інтересів у справі №140/2323/19, що перебувала на розгляді Восьмого апеляційного адміністративного суду, вартість яких становить 34000 грн.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, представником відповідача долучено копії платіжного доручення №3469 від 27.11.2019 на суму 25000 грн. та платіжного доручення №3528 від 18.12.2019 на суму 9000 грн. 
Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу вартості витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що згідно з платіжним дорученням №3469 від 27.11.2019 призначення платежу - «за надання правової допомоги згідно з рахунком №1 від 26.11.2019», вказаний рахунок до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не долучено, в матеріалах справи такий відсутній.
Водночас, відповідно до платіжного доручення №3528 від 18.12.2019 призначення платежу - «за надання правової допомоги згідно договору №26-11 від 26.11.2019». 
Проте колегія суддів вважає такий висновок суду апеляційної інстанції передчасним, оскільки судом у додатковій постанові не наведено обґрунтованих мотивів, з яких міркувань він виходив, присуджуючи до відшкодування позивачу витрати на послуги з правової допомоги у розмірі 9000 грн.
Крім того, суд апеляційної інстанції не дослідив, чи підтверджено фактичне надання адвокатом вказаних в акті виконаних робіт (надання послуг) від 17.12.2019 до договору про надання правничої допомоги від 26.11.2019 № №26-11/19 послуг належними та допустимими доказами, а також не перевірив, чи є у розумінні вимог частини п`ятої статті 134 КАС України заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірним.
Крім того, колегія суддів зазначає, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року в справі № 569/17904/17.Встановлені частиною другою статті 341 КАС України межі касаційного перегляду справи позбавляють суд касаційної інстанції права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Таким чином, постановлене у справі додаткове судове рішення підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області задовольнити частково.
Додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 січня 2020 року у справі № 140/2323/19 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції - Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Головуючий                                                                                          О.О. Шишов 

Судді                                                                                                    І.В. Дашутін

                                                                                                    М.М. Яковенко