ПОСТАНОВА
Іменем України

06 квітня 2020 року 
Київ
справа №552/4199/17
касаційні провадження №К/9901/32221/18, №К/9901/32219/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Єзерова А.А., Шарапи В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Київського районного суду м. Полтави від 28.07.2017 (головуючий суддя:   Самсонова О.А.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 (головуючий суддя: Зеленський В.В., судді: П`янова Я.В., Чалий І.С.) у справі №552/4199/17 за позовом ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2017 року  ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУПФУ в Полтавській області або відповідач-2), в якому просив:
визнати протиправними дії Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУПФУ в Полтавській області щодо відмови в підтвердженні періодів роботи ОСОБА_1 на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) з 01.07.1983 по 10.04.1990;
скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУПФУ в Полтавській області від 31.01.2017 №9;
визнати протиправними дії Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII;
скасувати рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.05.2017 №26;
зобов`язати Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУПФУ в Полтавській області прийняти рішення про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за період з 01.07.1983 по 10.04.1990;
зобов`язати Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України  в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII починаючи з 26.04.2017.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має необхідний стаж роботи на посаді, що дає право на пільгову пенсію відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII, що підтверджується документально, проте відповідачі протиправно відмовили йому у підтвердженні трудового стажу та відповідно у призначенні пільгової пенсії.
Постановою Київського районного суду м. Полтави від 28.07.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017, адміністративний позов задоволено частково:
визнано протиправними дії Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУПФУ в Полтавській області щодо відмови в підтвердженні періодів роботи ОСОБА_1 на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII з 01.07.1983 по 10.04.1990;
скасовано рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУПФУ в Полтавській області від 31.01.2017 №9 про відмову в підтвердженні періодів роботи позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII з 01.07.1983 по 10.04.1990;
визнано протиправними дії Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в частині відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII;
скасовано рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.05.2017 №26 про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII;
зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 мають особи зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за її відсутності або відповідних записів у ній стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання чи архівними установами. Суди із записів з трудової книжки позивача встановили, що у спірний період він дійсно працював на посаді гальваника на Полтавському заводі «Комплект» ВО «Лтава», а тому набув право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2. Належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ГУПФУ в Полтавській області та Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області подали касаційні скарги, у яких з посиланням на порушення судами норм матеріального права просять суд касаційної інстанції скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог касаційних скарг скаржники зазначили про те, що для підтвердження стажу роботи заявник, серед іншого, подає пенсійному органу документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. У спірному випадку позивачем документально не підтверджено ліквідацію заводу «Комплект» у складі Полтавського державного виробничого об`єднання «Лтава», що унеможливлює зарахування періоду його роботи з 01.07.1983 по 10.04.1990 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком за Списком №2. Підтверджений пільговий стаж позивача складає 08 років 08 місяців 16 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах. 
Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 31.10.2017 та від 12.12.2017 відкриті касаційні провадження у справі.
15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і  набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким  КАС України  викладено в новій редакції.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону  передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У березні 2018 року цю справу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
В порядку статті 31 КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу від 19.06.2019 визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 01.04.2020 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.
Позивач правом на подачу відзиву на касаційні скарги не скористався.
Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційних скарг, з урахуванням вимог статті 341 КАС України (у редакції Закону №2147-VIII) з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судами, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 01.07.1983 по 10.04.1990 працював на посаді гальваника на Полтавському заводі «Комплект» виробничого об`єднання «Лтава», що підтверджується відомостями, зазначеними в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .
З 15.07.2008 по даний час позивач працює на посаді налагоджувальника склоробних автоматів та напівавтоматів.
По досягненні 55-річного віку позивач 04.01.2017 звернувся до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУПФУ в Полтавській області (далі - Комісія) із заявою про підтвердження його стажу роботи. За твердженням позивача його пільговий стаж на момент звернення становить 15 років 06 місяців 09 днів, що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону   №1788-XII.
Рішенням Комісії від 31.01.2017 №9 ОСОБА_1 відмовлено у підтвердженні стажу роботи з 01.07.1983 по 10.04.1990 як такого, що надає право на призначення пенсії згідно пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.
26.04.2017 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Рішенням Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №26 від 03.05.2017 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, підтвердженого у встановленому законодавством порядку.
Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. 
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788-XII.
Пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Кабінетом Міністрів України постановою від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).
Пунктом 1 цього Порядку визначено, що він регулює застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону №1788-XII.
Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).
Зміст зазначених норм права свідчить, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи.
Та обставина, що у період з 01.07.1983 по 10.04.1990 працював за професією, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідачами не заперечується.
Згідно положень статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до вимог пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1) до заяви про призначення пенсії за віком, зокрема, додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.
Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку N 637. 
Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. 
Отже, зміст наведених норм права свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містить записи про роботу позивача у період з 01.07.1983 по 10.04.1990 на посадах гальваника, налагоджувальника склоробних автоматів та напівавтоматів.
Також позивачем додатково було подано пенсійному органу копії наказів про роботу, архівні довідки, що підтверджують записи, зроблені в трудовій книжці.
Відомості щодо періоду роботи позивача, зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , відповідачами під сумнів не ставляться.
Отже, за наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем належними документами підтверджено необхідний трудовий стаж, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2. Оскільки в трудовій книжці позивача наявні необхідні відомості про його спеціальний стаж, що не спростовано у встановленому законом порядку, відповідачі безпідставно вимагали у ОСОБА_1 підтвердження даного стажу роботи іншими документами.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах  (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року  №3-рп/2003).
Обраний судами попередніх інстанцій спосіб захисту порушеного права  ОСОБА_1 відповідає вимогам справедливості та забезпечить ефективне поновлення позивача в правах.
Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами першої та апеляційної інстанцій. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченнях на позов та апеляційній скарзі з урахуванням яких судами вже надана оцінка встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить. 
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі   «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, а тому підстави для їх скасування - відсутні.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Київського районного суду м. Полтави від 28.07.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 у справі №552/4199/17 залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Полтави від 28.07.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 у справі №552/4199/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                       С. М. Чиркін
                                                                                      А. А. Єзеров                                                                                                      
                                                                                                В. М. Шарапа