Постанова
Іменем України
04 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 212/7709/17
провадження № 61-37897св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат",
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу у складі судді Зіміна М. В. від 11 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії судді: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П., від 16 травня 
2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі - ПАТ "Кривбасзалізрудком") про відшкодування моральної шкоди.
 
Позов мотивовано тим, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах. 12 квітня 2017 року із ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму у виді відкритого перелому нижньої третини обох кісток правої гомілки (на нозі) з зміщенням відламків. За наслідками розслідування нещасного випадку складено акти форми Н-5 та форми Н-1. Нещасний випадок призвів до стійкої втрати працездатності. Зазначає, що при первинному огляді йому було встановлено 65 % стійкої втрати працездатності та друга група інвалідності до 01 вересня 2018 року. Вказує, що у зв`язку з отриманою виробничою травмою йому було завдано моральну шкоду, яка пов`язана зі зміною життя, внаслідок чого йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, яку оцінює у 921 600 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 січня 
2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ"Кривбасзалізрудком" на користь  ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 39 000 грн, без утримання податку з доходів фізичних осіб.
В іншій частині позову відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок ушкодження здоров`я через трудове каліцтво позивачу заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню на його користь з підстав, передбачених статтею 237-1 КЗпП України та статей 1167, 1168 ЦК України. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував ступінь втрати позивачем професійної працездатності (65 %), тяжкість вимушених змін у його подальшій трудовій діяльності, неможливість відновити втрачене здоров`я та, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, визначив її розмір в 39 000 грн.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ"Кривбасзалізрудком" задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 січня 
2018 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з 
ПАТ "Кривбасзалізрудком" на користь ОСОБА_1 , змінено та зменшено цей розмір з 39 000 грн до 25 000 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і пов`язана з виробництвом, а тому наявні підстави, передбачені статтями 153,                        237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Враховуючи характер отриманої позивачем травми і пов`язані з ним фізичні і моральні страждання, відсоток втрати ним професійної працездатності, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що наступили, ступінь втрати працездатності, який встановлено первинно, а саме 65 %, суд дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції та зменшив розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 39 000 грн до 25 000 грн.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У касаційній скарзі ПАТ"Кривбасзалізрудком" просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що нещасний випадок з позивачем стався на робочому місці, але не при виконанні ним трудових обов`язків, а тому відсутні підставі для покладення на відповідача відповідальності за спричинену позивачу моральну шкоду.
 
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 15 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві.
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та зупинено виконання оскаржуваних судових рішень.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
12 квітня 2017 року о 21 год. 50 хв. при виконанні трудових обов`язків прохідника на дільниці №12 шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком», з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав виробничу травму - відкритий 2В ступеню перелом нижньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням відламків, про що було складено акт форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (а. с.19-25).
 
Висновком МСЕК від 09 серпня 2017 року позивачу первинно було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 65 % та визнано інвалідом другої групи, починаючи з 09 серпня 2017 року з датою переогляду 01 вересня 2018 року.
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
 
Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
 
Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
 
Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
 
Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до статті
237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
 
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
 
Встановивши, що нещасний випадок, унаслідок якого позивачу завдано моральних страждань, стався з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», а право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення висновком МСЕК стійкої втрати працездатності (09 серпня 2017 року), суди попередніх інстанцій правильного застосували до спірних правовідносин положення статті 237-1 КЗпП України та дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок ушкодження здоров`я, і стягнення моральної шкоди з роботодавця - ПАТ «Кривбасзалізрудком».
 
При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд апеляційної інстанції, з урахуванням глибини та ступеню моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок встановлення їй стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 65 %, характеру ушкодження здоров`я, що є незворотнім, а також з урахуванням принципів розумності і справедливості, належним чином обґрунтував свої висновки щодо стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн і цей розмір вважав таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілої.
 
Вказаний вище висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05 грудня2018 року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) у постанові                             від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц (провадження                                      № 14-597цс18) та у постанові від 20 листопада 2019 року у справі                             № 210/3177/17 (провадження № 14-288цс19).
 
Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.
 
Зокрема, є безпідставними посилання в касаційній скарзі
ПАТ «Кривбасзалізрудком» на відсутність доказів про те, що нещасний випадок трапився під час виконання позивачем трудових обов`язків, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи актами форми 
Н-1 та Н-5 від 30 листопада 2016 року (а. с. 12-24 т. 1). Вказані акти відповідно до пункту 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України                             від 30 листопада 2011 року № 1232, складаються тільки тоді, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" залишити без задоволення. 
 
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 січня 2018 року у незміненій судом апеляційної інстанції частині та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року залишити без змін.
 
Поновити виконання постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
                                                                                                           
О. М. Осіян 
                                                                                                        
Н. Ю. Сакара