ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року 
Київ
справа №521/7546/17
адміністративне провадження №К/9901/1304/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),
суддів: Мороз Л.Л.,  Бучик А.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення до постанови Верховного Суду від 12 березня 2019 року, ухваленої за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2017 року у справі №521/7546/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління реклами Одеської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Одесреклама» Одеської міської ради, про визнання дій протиправними та скасування припису,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати припис відповідача від 21 березня 2017 року №01-30/2670 та визнати протиправним проведення перевірки господарської діяльності, проведеної відповідачем 16 березня 2017 року.
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що припис щодо усунення порушень вимог Закону України «Про рекламу», Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067, Правил розміщення зовнішньої реклами в місті Одесі, затверджених 22 квітня 2008 року № 434, Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23 грудня 2011 року № 1631-VI (із змінами та доповненнями), є протиправним, оскільки виявлена відповідачем конструкція по АДРЕСА_1 , де позивач здійснює свою діяльність, за своїм змістом є вивіскою, а не рекламою. Крім того, складання акту фіксації від 16 березня 2017 року №003389 позивач вважав проведенням відповідачем перевірки його господарської діяльності та стверджував, що відповідач позбавлений повноважень на проведення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.
Верховний Суд постановою від 12 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2017 року у справі №521/7546/17 скасував в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування припису Управління реклами Одеської міської ради від 21 березня 2017 року №01-30/2670 та ухвалив нове рішення про задоволення позову в цій частині. Визнав протиправним та скасував припис Управління реклами Одеської міської ради від 21 березня 2017 року №01-30/2670. В іншій частині судові рішення залишив без змін.
17 лютого 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі, оскільки судом касаційної інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Зазначає, що за подання позову, апеляційної і касаційної скарг ним було сплачено судовий збір у загальному розмірі 10560,00 грн. Враховуючи, що судом касаційної інстанції задоволено одну позовну вимогу з двох заявлених, просить стягнути з Управління реклами Одеської міської ради на його користь 5280,00 грн.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів вважає, що заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно з частиною шостою статті 139 КАС України КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Разом з тим, при ухваленні постанови від 12 березня 2019 року, Верховним Судом не було вирішено питання про судові витрати, у зв`язку з чим наявні підстави для ухвалення додаткового судового рішення в порядку статті 252 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем у цій справі сплачено судовий збір:
за подання позовної заяви - 3200 грн згідно з квитанцією № 94 від 21 квітня 2017 року (а. с. 6);
за подання апеляційної скарги - 3520 грн згідно з квитанцією №0.0.880408496.1 від 26 жовтня 2017 року (а. с. 96а);
за подання касаційної скарги - 3840 грн згідно з квитанцією №74 від 11 грудня 2017 року (а. с. 148).
Щодо понесення інших судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, позивачем не зазначено.
Частиною третьою статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позов містив дві вимоги немайнового характеру. Верховний Суд постановою від 12 березня 2019 року задовольнив одну вимогу немайнового характеру, у зв`язку з чим розподіл судових витрат має бути здійснений пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 50 %.
Таким чином, загальна сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача за подання позову, апеляційної та касаційної скарг становить 5280 грн. 
Керуючись статтями 132, 139, 252, 356, 359 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.
Ухвалити додаткову постанову.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління реклами Одеської міської ради (місцезнаходження: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 66 , код ЄДРПОУ 37114047) судові витрати на сплату судового збору у розмірі 5280 (п`ять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп.
Додаткова постанова є невід`ємною частиною постанови Верховного Суду від 12 березня 2019 року, набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон
Л.Л. Мороз 
 А.Ю. Бучик ,
Судді Верховного Суду