Справа № 425/4021/19 
Провадження № 33/810/42/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2020 року                                                        м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Чобур О.В., розглянувши в присутності захисника Постельги Ірини Володимирівни її апеляційну скаргу в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.02.2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є фізичною особою - підприємцем, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою, 27.11.2019 року о 01 годині 33 хвилини на вулиці Менделєєва у м.Рубіжне Луганської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Drager» та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР  України.

В апеляційній скарзі захисник Постельга І.В. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Посилаючись на положення КУпАП та практику Європейського суду з прав людини зазначає, що судом було відмовлено у клопотанні про залучення до участі у справі прокурора. 
В порушення ст. 268 КУпАП суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , який 21.02.2020 року та 25.02.2020 року з поважних причин через хворобу не зміг з`явитися до суду. 
Також вказує, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки за кермом автомобілю був ОСОБА_2 , якому під час руху стало зле, після чого ОСОБА_1 переклав його на переднє пасажирське сидіння, а сам перестрибнув з заднього сидіння на місце водія. 
Судом не були належним чином викликані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
В порушення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 року, у справі відсутній безперервний відеозапис з нагрудних камер патрульних поліцейських. Доданий запис до протоколу є копіюванням з перервами у фіксації подій. Крім того, надані суду відеозаписи не спростовують свідчення ОСОБА_2 .
Вказує на те, що працівниками поліції не був оформлений протокол затримання ОСОБА_1 та не був залучений захисник. 
Під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським не дотримано вимоги ст. 256, 257 КУпАП, Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року, не оформлено огляд на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків.
Суд, призначаючи покарання не врахував, що  ОСОБА_1 є підприємцем, діяльність якого пов`язана з використанням транспортного засобу і є джерелом доходом для утримання своєї родини, в тому числі і малолітньої дитини. 
Крім того, висновки суду про стягнення судового збору не відповідають вимогам ст. 287, 288 КУпАП. 

Під час апеляційного розгляду захисник Постельга І.В. підтримала доводи апеляційної скарги і надала аналогічні її змісту пояснення, у випадку відмови в задоволенні апеляційних вимог щодо скасування постанови суду просила не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортним засобом, оскільки він є фермером і потребує автомобіля для роботи.
Сам ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився через хворобу, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надійшло, адвокат заявила клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Вислухавши пояснення адвоката Постельги І.В., дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків. 

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає як у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, повно й всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 27.11.2019 та доданим до нього відеозаписом з нагрудних відеокамер працівників поліції, рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Луганській області Г.Казарцевої, поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_3 .
Протокол про адміністративне правопорушення складений відповідно до вимог діючого законодавства, в ньому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння  ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, зафіксовано факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Drager» та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у присутності двох свідків  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що засвідчують їх підписи у протоколі.
Відеозаписом зафіксовано, що під час руху транспортного засобу після його зупинки ОСОБА_1 вийшов з автомобілю з місця водія та побіг у невідомому напрямку. 
Крім того, сам ОСОБА_1 у суді першої інстанції не заперечував факт знаходження у стані алкогольного сп`яніння. 
Всупереч доводам апеляційної скарги, суд неодноразово приймав належні заходи щодо виклику свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у судове засідання, однак останні до суду не з`явились.
Зміст дослідженого відеозапису в повній мірі дає уяву про обставини затримання ОСОБА_1 та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, будь-яких сумнівів щодо обставин складання протоколу, які потребували би додаткового допиту у судовому засіданні свідків, які були присутні при складанні протоколу, не вбачається. Приймаючи рішення у справі без допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд не припустився неповноти судового розгляду. Не вбачає необхідності в допиті зазначених свідків і апеляційний суд.
Перерви у відеофіксації подій, на які посилається захисник в апеляції, не потягли за собою спотворення доказів і не вплинули на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.
Суд першої інстанції вірно оцінив пояснення ОСОБА_1 про те, що він начебто не перебував за кермом автомобілю, а терміново зайняв місце водія у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 стало зле, як обраний ним спосіб уникнути адміністративної відповідальності, а аналогічні пояснення свідка ОСОБА_2 як бажання допомогти в цьому ОСОБА_1 . Вказані пояснення не мають об`єктивного підтвердження і спростовуються відеозаписом, крім того, після зупинки транспортного засобу за медичною допомогою ОСОБА_2 , якому нібито стало зле, не звертався.
Всупереч доводам апеляційної скарги, дії працівників поліції, спрямовані на проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведені з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Посилання захисника Постельги І.В. щодо ненадання ОСОБА_1 захисника є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 були роз`яснені його права, у тому числі право користуватися юридичною допомогою адвоката, проте відповідного клопотання про залучення захисника від ОСОБА_1 не надходило. 
Всупереч доводам апелянта, із матеріалів справи не вбачається підстав для адміністративного затримання ОСОБА_1 , яке відповідно до змісту ст. 260 КУпАП допускається у випадку, коли вичерпано інші заходу впливу.
Також безпідставними є посилання захисника в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП щодо розгляду справи за відсутністю 
ОСОБА_1 Я к вбачається з матеріалів справи, судові засідання призначалися, починаючи з 16.01.2020 дев`ять разів, при цьому внаслідок клопотань ОСОБА_1 та його захисника відкладалися, в тому числі і через їх неявки у судові засідання.
ОСОБА_1 дійсно був відсутній у судових засіданнях 21.02.2020, 25.02.2020 та 26.02.2020, однак до цього часу він і його захисник неодноразово приймали участь у розгляді справи в інших судових засіданнях, ОСОБА_1 надавав суду пояснення по суті складеного щодо нього протоколу, за його участю допитувався свідок ОСОБА_2 , він та його захисник належним чином повідомлялися про наступні судові засідання. Разом з цим, згідно з копією листка непрацездатності ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні з 24.02.2020 та до суду 25.02.2020 не з`явився без поважних причин, хоча його захисник приймала участь в цей день у судовому розгляді справи. Під час оголошення постанови суду 26.02.2020 ОСОБА_1 та його захисник до суду не прибули. 
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд не порушив прав ОСОБА_1 , закінчивши судовий розгляд за його відсутності, зважуючи на таке.
На час прийняття рішення судом були вислухані пояснення самого ОСОБА_1 та його захисника Постельги І.В., досліджені необхідні для прийняття рішення докази. ОСОБА_1 і його захисник кожного разу належним чином повідомлялися про час і місце судового розгляду, проте використовували процесуальні можливості для його затягування з метою закінчення тримісячного строку для притягнення до адміністративної відповідальності.
Чинним законодавством України про адміністративні правопорушення не визначено переліку поважних причин неприбуття особи на виклик суду, у зв`язку з чим в цьому випадку слід застосовувати аналогію права, зокрема, вимоги чинного кримінального процесуального законодавства України, які регулюють вирішення аналогічних питань, це узгоджується з положеннями ст.2 КУпАП.
Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.138 КПК України, поважною причиною неприбуття особи на виклик суду є тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад.
Як вбачається з наданої ОСОБА_1 копії листка непрацездатності, він не перебував на стаціонарному лікуванні, його знаходження на амбулаторному лікуванні за законом не віднесено до поважних причин неприбуття на виклик суду, і суд надав цій обставині правильну оцінку, закінчивши судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги щодо відмови суду у задоволенні клопотання про участь у справі прокурора є безпідставними, оскільки діючий КУпАП не передбачає можливості участі прокурора у справах про адміністративне правопорушення, крім того в матеріалах справи мається копія відповіді заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області С. Івашко, в якій зазначено, що Конституцією України обмежено повноваження прокурора для представництва інтересів громадян у суді, у тому числі участі в справах про адміністративні правопорушення.
За таких обставин, суд першої інстанції повно й всебічно дослідив докази у справі, які є послідовними, логічними та узгоджуються між собою та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Адміністративне стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення накладено судом в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст.33 КУпАП, законодавством не передбачено можливості призначення покарання за цим законом без позбавлення права керування транспортним засобом. 
Рішення суду про стягнення з ОСОБА_1  судового збору відповідає вимогам ст. 273 КУпАП та п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», згідно якій у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тоді як положення ст. 288 КУпАП, на які посилається апелянт,  передбачають звільнення від сплати державного мита у разі оскарження особою постанови у справі про адміністративне правопорушення.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника Постельги І.В. є безпідставною і не підлягає задоволенню, постанова судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.02.2020 року є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Постельги Ірини Володимирівни залишити без задоволення, а постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.02.2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського 
апеляційного суду                                         О.В. Чобур