ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1120/20 Справа № 179/1604/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
за участю секретаря Черкас Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-Віта 2000” на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-Віта 2000” про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ “Агро-Віта 2000” про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він є власником земельної ділянки площею 5,500 га, кадастровий номер 1222384000:01:002:0432, яка розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 130527. Позивач вказує, що у серпні 2017 року із Витягу з Державного земельного кадастру йому стало відомо про існування договору оренди земельної ділянки, нібито укладеного між ним та ТОВ “Агро-Віта 2000”. Відповідно до даних, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, договір оренди земельної ділянки датований 10 березня 2012 року, зареєстрований державним реєстратором Магдалинівського управління юстиції Дніпропетровської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21692377 від 20 травня 2015 року. Договір укладено строком на 7 років. Позивач зазначає, що з відповідачем договору оренди землі він не укладав та не підписував такий договір. На підставі викладеного,  ОСОБА_1   просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,500 га, кадастровий номер 1222384000:01:002:0432, укладений 10 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ “Агро-Віта 2000”, право оренди якого зареєстровано 26 травня 2015 року.
Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,500 га, кадастровий номер 1222384000:01:002:0432, укладений 10 березня 2012 року між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ТОВ “Агро-Віта 2000” (код ЄДРПОУ 35601700), право оренди зареєстровано 26 травня 2015 року державним реєстратором Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області Бредихіною М.С., номер запису про інше речове право: 9851977. Стягнуто з ТОВ “Агро-Віта 2000” код ЄДРПОУ 35601700 (03115, м. Київ, пр. Перемоги, 121 В) на користь  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 640 грн., сплачені витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 6 177 грн. 60 коп.
В апеляційній скарзі ТОВ “Агро-Віта 2000” просить рішення суду від 16 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
       Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
       Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
       Згідно ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
       Відповідно до 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
       Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
       Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
       Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
       Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
       Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства – ЗК України, Законом України “Про оренду землі”.
Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”.
Законом України “Про оренду землі” визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Згідно ст. 1 Закону України “Про оренду землі” оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до ст. 6 вказаного закону право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ст.15 Закону України “Про оренду землі” істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Згідно ч.2 ст.15 Закону України “Про оренду землі” установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.
Статтею 17 Закону України “Про оренду землі” об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди.
       З матеріалів справи вбачається, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 130527 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,500 га, кадастровий номер 1222384000:01:002:0432, яка розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а.с.5).
       10 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ “Агро-Віта 2000” було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав відповідачу в строкове платне користування належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,500 га, кадастровий №1222384000:01:002:0432, строком на 7 років з переважним правом Орендаря на поновлення договору оренди на новий строк (а.с.56, 57).
       Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становила 164 046 грн.
       Відповідно до п. 5 Договору відповідач, на день укладення договору, зобов`язався сплачувати позивачу щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 4,00% від грошової оцінки землі, згідно Указу Президента України від 02 лютого 2002 року №92 “Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)” та Указу Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 “Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)”, що становить суму в розмірі 6 562 грн, а також проводити безкоштовну поставку 1 тони соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га та сплачувати за Орендодавця податок з доходів фізичних осіб, нарахований на суму орендної плати за цим Договором у розмірі та у порядку, встановленому законодавством.
       Договором також передбачено, що у випадку прийняття відповідними державними органами нормативних документів про підвищення вартості орендної плати за земельну ділянку сторони погодили, що розмір орендної плати може бути збільшено на підставі рішення Орендаря, прийнятого у формі наказу без укладення додаткової угоди до цього Договору.
       Крім внесення орендної плати Орендар зобов`язується надавати Орендодавцю матеріальну допомогу на поховання члена його сім`ї у розмірах та у порядку, установлених самим Орендодавцем.
       Також п.5 Договору Сторонами було погоджено, що за окремим додатковим погодженням сторін орендна плата може вноситися Орендарем також у одній із наступних форм та розмірів:
- або у натуральній формі, яка здійснюється шляхом передачі сільськогосподарської продукції чи товарів за вартістю, яка відповідає розміру орендної плати у грошовій формі. Ціна продукції чи товарів погоджується сторонами окремо. Погодження цієї форми орендної плати (переліку товарів чи продукції, кількості, якості, ціни, місця, порядку, строків поставки тощо) здійснюється за усною домовленістю сторін й оформляється підписанням сторонами актів прийняття-передачі, товарних або товаротранспортних накладних. У свою чергу Орендар гарантує поставку в рахунок виплати орендної плати Орендодавцю зерна та іншої сільськогосподарської продукції за цінами реалізації на момент поставки;
- або відробітковій формі, за якою види, обсяги, строки і місце надання послуг, види, обсяги, строки і місце виконання робіт визначаються та погоджуються за усною домовленістю сторін й підтверджуються актами передачі-прийняття виконаних робіт чи наданих послуг, підписання яких сторонами і є таким додатковим погодженням. Відробіткова форма, оцінена у гривнях, не повинна перевищувати розмір грошової, згідно з цим Договором.
       Форми орендної плати при виплаті також можуть бути поєднані (комбінована форма) в межах суми, що не перевищує розмір грошової форми орендної плати.
       Відповідно до п.6 Договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексації.
       Згідно п.7 Договору орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня поточного року. Орендна плата вноситься на рахунок Орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами.
       У випадку прийняття відповідними державними органами нормативних документів про підвищення вартості орендної плати за земельну ділянку сторони погодили, що розмір орендної плати повинен бути збільшений на підставі рішення Орендаря, прийнятого у формі наказу без укладення додаткової угоди до цього Договору.
       Договором було передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у строк до 31 грудня поточного року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення зобов`язання за кожний день прострочення.
       26 травня 2015 року державним реєстратором Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області Бредихіною М.С. зареєстровано відповідне право оренди за ТОВ “Агро-Віта 2000”, номер запису про інше речове право: 9851977 (а. с. 59).
       Відповідно до Акту приймання-передачі земельної ділянки згідно договору оренди від 10 березня 2012 року ОСОБА_1 передав ТОВ “Агро-Віта 2000” в оренду вищевказану земельну ділянку (а.с. 58).
       Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 зазначав, що спірний договір оренди землі він з відповідачем не укладав та не підписував.
       Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу (т.1 а.с.73, 74).
       Згідно висновку експерта № 1553-18 від 06 липня 2018 року складеного судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис від імені ОСОБА_1 у договорі оренди земельної ділянки площею 5,500 га, кадастровий номер 1223284000:01:002:0432, що розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, укладеному 10 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ “Агро-Віта 2000”, зареєстрований державним реєстратором Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21692377 від 29 травня 2015 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с. 88-95).
В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Таким чином, встановлено,  ОСОБА_1 не підписував оскаржуваний договір оренди землі, тому суд першої інстанції, дослідивши повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог  ОСОБА_1 є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права є безпідставними. 
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки висновків рішення суду, тлумачення норм права.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-Віта 2000” – залишити без задоволення.
Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2019 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді