ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2842/20 Справа № 182/2748/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ручнева О.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П., 
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання – Голуб О.О.
сторони:
стягувач – ОСОБА_1 ,
заявник -  державний виконавець Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Тетяна Миколаївна,
боржник – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну  скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2019 року, яка постановлена суддею Рунчевою О.В. у місті Нікополь Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 грудня 2019 року, -
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2019 року державний виконавець Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу.
В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні у Нікопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавчий лист №182/2748/17, який видано 14 грудня 2017 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в розмірі 157 860 грн., інфляційних збитків - 33 226,74 грн., відсотків за користування позикою - 95 150,66 грн., 3% річних -7 642,15 грн. Боржником отримана постанова про відкриття виконавчого провадження та надано пояснення, що борг вона буде сплачувати частками. Однак рішення на сьогоднішній день боржником ОСОБА_2 не виконано, будь – яких дій на його виконання не здійснено, не вжито заходів щодо виконання рішення. Оскільки боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду, державний виконавець просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 . 
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2019 року у задоволенні подання державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі стягувач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову ухвалу про задоволення подання державного виконавця, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням вимог чинного законодавства України, судом неповно досліджено докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. 
Зазначає про те, що стягувачу відомо, що боржник тимчасово проживає на території Російської Федерації, офіційно не працює, отримує доходи за межами держави та ухиляється від погашення заборгованості.
Звертає увагу суду на те, що стягувач є інвалідом ІІ групи та прирівняний до учасників ВВВ, діями боржника ОСОБА_2 стягувачу спричиняється моральна шкода, оскільки він тривалий час хворіє, є людиною похилого віку, порушений нормальний ритм його життя, оскільки боржник не повертає ОСОБА_1 борг, він не має можливості лікуватись належним чином, так як не вистачає грошей. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Учасники справи, будучі належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи. 
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Нікопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавчий лист №182/2748/17, виданий 14 грудня 2017 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в розмірі 157 860 грн., інфляційних збитків - 33 226,74 грн., відсотків за користування позикою - 95 150,66 грн., 3% річних -7 642,15 грн. (а.с. 4).
08 липня 2019 року державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с. 6-зворот).
12 серпня 2019 року боржник ОСОБА_2 отримала копію постанови Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відкриття виконавчого провадження від 08 липня 2019 року (а.с. 10-зворот).
Відповідно до відомостей Державної фіксальної служби України про джерела отримання доходів боржників – фізичних осіб від 08 липня 2019 року, про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, про осіб – боржників, які отримують пенсії, про осіб – боржників, які працюють за трудовими та цивільно – правовими договорами, про останнє місце роботи інформація щодо боржника ОСОБА_2 відсутня (а.с. 8-зворот).
Згідно відповіді Державної міграційної служби Головного управління в Дніпропетровській області Нікопольського районного відділу від 30 липня 2019 року, ОСОБА_2 до Нікопольського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з питання оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон не зверталась (а.с. 12).
Згідно інформації Державної прикордонної служби України Головного центру обробки спеціальної інформації, від 29 серпня 2019 року, ОСОБА_2 , 23 жовтня 1968 року перетинала державний кордон України з Росією 06 червня 2018 року, 03 серпня 2018 року, 04 жовтня 2018 року, 31 березня 2019 року, 28 травня 2019 року, 02 серпня 2019 року, 22 вересня 2019 року (а.с. 12-зворот).
Згідно Акту державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. від 12 серпня 2019 року, боржник ОСОБА_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, майна на яке можливо звернути стягнення, не виявлено (а.с. 10-зворот).
Відповідно до пояснень боржника ОСОБА_2 наданих державному виконавцю Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М., остання зобов`язується сплачувати заборгованість частинами щомісячно по можливості, майна, нерухомості та втомобіля не має (а.с. 10).
Відмовляючи в задоволенні подання державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не доведено факт ухилення боржника від виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в розмірі 157 860 грн., інфляційних збитків - 33 226,74 грн., відсотків за користування позикою - 95 150,66 грн., 3% річних -7 642,15 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи, не передбачені в Конвенції, та в Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав та свобод інших осіб.
Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Ці права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших та є сумісними з іншими правами, визначеними цим пактом.
Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена в здійсненні права на пересування лише у випадках, установлених законом.
Це право віднесено в ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Остання не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути їх позбавлена.
Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення; суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України", право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань, або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього за рішенням суду.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.
Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Отже, сама по собі наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, не є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.
Як вбачається з матеріалів справи, подання державного виконавця обґрунтоване ухиленням ОСОБА_2 від виконання покладеного судовим рішенням обов`язку сплатити грошові кошти.
Разом з тим, матеріали справи не містять жодних відомостей, щодо свідомого ухилення боржником від виконання зобов`язань. 
Обізнаність боржника про те, що відносно неї відкрито виконавче провадження про стягнення коштів, не може свідчити про ухилення від виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Акту державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. від 12 серпня 2019 року, боржник ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено (а.с. 10-зворот).
Відповідно до пояснень боржника ОСОБА_2 наданих державному виконавцю Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М., остання зобов`язується сплачувати заборгованість частинами щомісячно по можливості, майна, нерухомості та втомобіля не має (а.с. 10).
З огляду на вищезазначене, а також враховуючи, що доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення, державним виконавцем не надано, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспорта.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що стягувачу відомо, що боржник тимчасово проживає на території Російської Федерації, офіційно не працює, отримує доходи за межами держави та ухиляється від погашення заборгованості, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 12,81 ЦПК України, як суду першої інстанції так й суду апеляційної інстанції стягувачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що боржник  ОСОБА_2  тимчасово проживає на території Російської Федерації, отримує доходи за межами держави та ухиляється від погашення заборгованості. 
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що діями боржника ОСОБА_2 стягувачу спричиняється моральна шкода, оскільки він тривалий час хворіє, є людиною похилого віку, інвалідом ІІ групи та прирівняний до учасників ВВВ, порушений нормальний ритм його життя, через те, що боржник не повертає ОСОБА_1 борг, він не має можливості лікуватись належним чином, оскільки це не є підставою для обмеження ОСОБА_2 права на виїзд за межі України, натомість необхідною умовою для застосування такого обмеження, є навмисне та свідоме невиконання боржником рішення суду, що не знайшло свого підтвердження встановленими матеріалами справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 19 травня 2020 року.

Головуючий: 

Судді: