Дата документу 04.05.2020 Справа № 334/9599/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 334/9599/18                                        Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/1529/20 Турбіна Т.Ф.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Бєлки В.Ю.
                Суддів: Кухаря С.В.
                Онищенко Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» - Проходи Інни Володимирівни на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що вона є власником квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , де проживає разом зі своєю сім`єю та є побутовим споживачем природного газу, а саме споживає газ для приготування їжі, при цьому індивідуальний лічильник газу не встановлено.
ЇЇ квартира АДРЕСА_2 входить у склад об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перспектива 2016», в який у 2017 році з власної ініціативи та без згоди самих власників квартир, представниками газорозподільної компанії ПАТ «Запоріжгаз» було встановлено загальнобудинковий лічильник газу.
Після прийняття вузла обліку в експлуатацію, з 01.10. 2017 року облік спожитого газу у будинку, почав здійснюватись за показниками загальнобудинкового лічильника, на одну зареєстровану особу.
Загальнобудинковий лічильник газу був встановлений у будинку без згоди правління ОСББ «Перспектива 2016» та самих власників квартир. Свою незгоду вони неодноразово висловлювали на адресу до ПАТ «Запоріжгаз», про що надсилали відповідні заяви, та прикладали підписи мешканців квартир.
На загальних зборах ОСББ «Перспектива 2016» від 14.06.2016 року співвласниками висловлено свою незгоду на встановлення загальнобудинкового лічильника газу, про що повідомлено ПАТ «Запоріжгаз» листом від 29.06.2016 року №4.
26.11.2016 року, було проведено засідання членів правління, ревізійної комісії, представників ОСББ «Перспектива 2016», на яких було прийнято рішення, щодо ініціювання звернення власників квартир не обладнаних індивідуальними лічильниками газу до ПАТ «Запоріжгаз» із заявами про забезпечення та встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок ПАТ «Запоріжгаз» на підставі статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».
Натомість, ПАТ «Запоріжгаз», в своїх листах, не погоджувався з вимогою щодо встановлення у будинку АДРЕСА_3 індивідуальних квартирних лічильників газу та примусово встановив у будинку загальнобудинковий лічильник, який рахує газ, спожитий цілим будинком, тобто всіма побутовими споживачами, які мешкають в будинку.
Зазначає, що такий лічильник газу не забезпечує і не може забезпечити облік споживання кожного окремого побутового споживача, а встановлення загальнобудинкового лічильника газу таким методом, порушило право позивачки, як споживача, на безкоштовне встановлення індивідуального приладу обліку в її квартирі.
Не погоджуючись з вказаними діями 19.10.2018 року відповідача вона звернулась до ПАТ «Запоріжгаз» із заявою про встановлення у її квартирі індивідуального лічильника природного газу, проте листом від 25.10.2018 року, у вчиненні таких дій їй було відмовлено.
Вказує, що зазначені дії ПАТ «Запоріжгаз», щодо не встановлення індивідуального лічильника газу у квартиру, в якій вона мешкає та є споживачем послуг останнього, ставлять її в нерівні умови, в порівнянні із тими споживачами, в помешканнях яких стоять індивідуальні лічильники обліку газу, тим самим не надають споживачці однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.
Вважає дії відповідача є незаконними, оскільки відповідно до умов Типового договору та Кодексу ГРС визначення фактичного об`єму природного газу спожитого побутовим споживачем повинно здійснюватись за допомогою комерційного лічильника природного газу, який повинен встановлюватись на межі балансової належності її квартири, якою є територіально відокремлені стіни. Також, дії відповідача, щодо встановлення загальнобудинкового лічильника є порушенням вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».
Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати незаконними дії відповідача, щодо відмови їй у встановленні індивідуального лічильника газу; зобов`язати відповідача у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», встановити у квартирі АДРЕСА_2 індивідуальний лічильник обліку природного газу.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2019 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» щодо відмови споживачу ОСОБА_1 у встановленні індивідуального лічильника газу у квартирі АДРЕСА_2 .
Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Запоріжгаз» встановити у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, індивідуальний лічильник обліку природного газу.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. 
У апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» - Прохода І.В. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повній мірі досліджені обставини справи. Залишилось поза увагою суду, що на законодавчому рівні та у відповідності до договору розподілу природного газу, у позивача відсутнє право вимагати від відповідача забезпечення йому встановлення лічильника природного газу в його квартирі за рахунок коштів відповідача. Не враховано, що норми діючого законодавства на містять обов`язку оператора ГРМ погоджувати встановлення загальнобудинкового лічильника із споживачами. Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, а саме споживає газ для приготування їжі. Об`єктом споживання є квартира АДРЕСА_2 , яка входить у склад об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перспектива 2016». ПАТ «Запоріжгаз» є Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. У 2017 році в будинку АДРЕСА_3 представниками ПАТ «Запоріжгаз» було встановлено загальнобудинковий лічильник газу. 12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «Запоріжгаз» із заявою про встановлення їй індивідуального лічильника газу, проте листом від 02 листопада 2018 року їй було відмовлено у зв`язку з тим, що в багатоквартирному будинку, де вона проживає, встановлено загальнобудинковий лічильник газу, та запропоновано позивачу встановити індивідуальний лічильник за власний рахунок. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вважав їх законними та обґрунтованими.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року, оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу.
Аналізуючи зазначені норми, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача обов`язку зі встановлення позивачці, як побутовому споживачу природного газу, індивідуального лічильника, оскільки це прямо передбачено чинним законодавством.
Посилання скаржника на той факт, що на час встановлення ним загальнобудинкового лічильника було чинним інше законодавство, що не обмежувало ПАТ «Запоріжгаз» у праві вибору типу лічильника при його встановленні споживачам, колегія суддів не бере до уваги, оскільки в рамках даної справи питання законності встановлення загальнобудинкового лічильника в будинку АДРЕСА_3 судом не розглядається.
Також колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги щодо наявності у позивачки права на встановлення індивідуального лічильника газу за власні кошти, оскільки ОСОБА_1 сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких використовується газ, в тому числі й тільки для приготування їжі.
Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17.
Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» - Проходи Інни Володимирівни залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2019 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.
Повна постанова складена 04 травня 2020 року.

Головуючий:                                        В.Ю. Бєлка        
Судді: С.В. Кухар
Е.А. Онищенко