Ухвала
26 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 629/4511/16-ц
провадження № 61-6023ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С.Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Держгеокадастру у Харківській області, Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області про визнання права власності на земельну частку (пай),
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшла зазначена касаційна скарга.
Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліку касаційної скарги.
Особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно було у касаційній скарзі зазначити підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У травні 2020 року до Верховного Суду на виконання недоліків касаційної скарги надійшла касаційна скарга у новій редакції.
Разом з тим, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Підставою касаційного оскарження ОСОБА_1 зазначає застосування судом апеляційної інстанції норми права щодо строків позовної давності без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2014 року, справа № 6-12823св14.
Разом з тим, особа, яка подає касаційну скаргу, в порушення пункту 5 частини статті 392 ЦПК України не вказала постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, а також саму норму права.
Особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно надати касаційну скаргу у новій редакції, а також надати копії такої касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку чи з ініціативи суду.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 127, 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_1 продовжити строк для усунення недоліку касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
На підставі частини третьої розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України до зазначеного строку не зараховується час дії карантину, встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                       С. Ю. Мартєв