Номер провадження: 22-ц/813/1739/20 
Номер справи місцевого суду: 509/3518/13-ц
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Дрішлюк А. І.
Категорія: 57

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2020 року                                          м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 червня 2019 року про визнання неправомірними дій державного виконавця по справі за скаргою ОСОБА_1  на дії державного виконавця, заінтересовані особи – старший державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби в м. Одеса Головного територіального управляння юстиції в Одеські області Франчук Марина Анатоліївна, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», -        

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2019 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла скарга на дії старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Франчук Марини Анатоліївни при винесенні постанов про накладення арешту на майно та кошти боржника від 24.01.2019 року у виконавчому провадженні №56355909, в якій представник скаржника просив суд скасувати постанову в частині накладення арешту на майно боржника, про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
В обґрунтування вищевказаної скарги зазначав, що 10 травня 2018 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження № 56355909 щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 35722,70 доларів США та судового збору у розмірі 1834,53 грн. 24 січня 2019 року в межах зазначеного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Франчук М.А. винесено постанови про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Проте, при відкритті зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем Франчук М.А. не перевірено, що з 29.01.2015 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військових частинах Збройних Сил України, які залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької області, у зв`язку із чим було порушено норми п.1 ч.1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якої державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу. Зазначенні дії державного виконавця призвели до порушення прав ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, боржник звернувся із відповідною скаргою до суду першої інстанції та просить суд задовольнити її.
Ухвалою Овдіопольського районного суду Одеської області від 19 червня 2019 року вирішено визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеські й області Франчук М.А. щодо винесення постанови про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 та постанови щодо арешту грошових коштів боржника, зобов`язано зупинити виконавче провадження № 56355909 та зняти накладений арешт.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не обґрунтовано посилався на не встановлення державним виконавцем факту перебування ОСОБА_1 на військовій службі у військових частинах Збройних Сил України, як на підставу задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки законом не передбачено обов`язок державного виконавця перевіряти та встановлювати зазначені відомості. Крім того, в довідці щодо проходження ОСОБА_1 військової служби, на яку посилається суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, не вказано чи боржник дійсно був призваний на військову службу по частковій мобілізації та проходить військову службу станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали та видання зазначеної довідки (а.с.1-12).
До матеріалів справи приєднано відзив на апеляційну скаргу.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам. 
В судовому засіданні представник відповідача-боржника проти задоволення скарги заперечував. Представник апелянта апеляційну скаргу підтримав. Представник державної виконавчої служби також підтримав апеляційну скаргу.
Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з`явились, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Приймаючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи скаргу суд першої інстанції виходив з того, що постановою старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Франчук Марини Анатоліївни накладено арешт на рахунки для виплати заробітної плати. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що внаслідок винесення державним виконавцем постанови про арешт усіх коштів на банківських рахунках ОСОБА_1 від 24.01.2019 року, було накладено арешт на кошти боржника, які знаходяться на рахунку, який використовується останнім для отримання заробітної плати. При цьому, на підставі вказаної постанови арешт було накладено на всі грошові кошти, які є отриманою боржником заробітною платою, що суперечить положенням ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у даному випадку, із заробітної плати боржника може бути утримано її частину у розмірі 50 відсотків. Крім того, відповідно до п.1 ч.1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, зокрема, проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу. Вказаний обов`язок державного виконавця сам по собі є підставою для зняття арешту з рахунків боржника на які він отримує заробітну плату та/або пенсію. 
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази проходження боржником служби в умовах, які б зумовили обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Судом першої інстанції зроблено висновок про накладення арешту на рахунки для виплати заробітної плати, проте не визначено в якій саме установі та який рахунок. 
Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а суд першої інстанції порушив норми процесуального права, внаслідок чого прийшов передчасних висновків по суті поданої скарги, апеляційний суд, на підставі ст. 379 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу скасовує та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» – задовольнити частково.
Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 червня 2019 року – скасувати.
Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця – направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає. 

Судді Одеського апеляційного суду                                         А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький 

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 07 квітня 2020 року

Суддя Одеського апеляційного суду                         А.І. Дрішлюк

12.03.2020 року                                                                 м. Одеса