Постанова
Іменем  України 
 
30 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 200/21416/17
провадження № 61-18248св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю.,                     Курило В. П.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_4 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_4 , на постанову Дніпровського апеляційного суду                         від 27 серпня 2019 року у складі колегії суддів:  Макарова М. О.,                          Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                  № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_4 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України                                       від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого  2020 року.
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_4 , звернулись до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») про припинення договорів, скасування обтяжень та визнання права власності на майно в порядку спадкування.                
 
Позовна заява мотивована тим, що позивачі як спадкоємці ОСОБА_5 ,                   не можуть оформити право власності на належну їм спадщину через наявність обтяжень, які були накладені в рамках кредитного договору                                   № 8/2006/840-К/590-Н від 16 листопада 2006 року та договору іпотеки                            від 16 листопада 2006 року № 590-Н, що були укладені між спадкодавцем та відповідачем. 
 
Позивачі вважають ці договори такими, що припинені, оскільки відповідач не звертався ні до позивачів, ні до нотаріуса, у якого відкрита спадкова справа,      з будь-якими претензіями за кредитним договором, що свідчить про порушення банком строків звернення до них, як спадкоємців, з претензіями кредитора (відповідача). Також, позивачі зазначили, що спірні договори є припиненими через пропуск відповідачем строків позовної давності на стягнення грошових коштів за кредитним договором та звернення на предмети іпотеки. 
 
Наявність обтяжень за договорами порушують права власності позивачів на належну їм спадщину, внаслідок чого позивачі звернулись із цим позовом до суду.
 
На підставі викладеного ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_4 , просили визнати зобов`язання за договором іпотеки від 16 листопада 2006 року № 590-Н, що укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 на домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з: А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м та земельну ділянку площею 0,0494 кв. м на якій розташоване відповідне домоволодіння такими, що припинили свою дію;
 
визнати зобов`язання за кредитним договором від 16 листопада 2006 року                № 8/2006/840-К/590-Н, що укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 такими, що припинили свою дію;
 
скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про наступні обтяження:
 
- обтяження за номером 17285416, зареєстроване 04 листопада 2016 року Соборним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 52571497 від 04 жовтня 2016 року;
 
- обтяження за номером 13980858, зареєстроване 01 квітня 2016 року Новокодацьким відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження № 50507166 від 15 березня 2016 року;
 
скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про наступні обтяження:
 
- обтяження за реєстраційним номером 4069145, зареєстроване 16 листопада 2006 року приватним нотаріусом Римською А.В. на підставі договору іпотеки від 16 листопада 2006 року № 590-Н, посвідченого приватним нотаріусом Римською А.В., об`єкт обтяження домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з: А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м, номер РПВН:11289231, власник ОСОБА_5 ;
 
- обтяження за реєстраційним номером 4069182, зареєстроване 16 листопада 2006 року приватним нотаріусом Римською А.В. на підставі договору іпотеки від 16 листопада 2006 року № 590-Н, посвідченого приватним нотаріусом Римською А.В., об`єкт обтяження земельна ділянка площею 0,0494 кв. м на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з: А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м, кадастровий номер: 1210100000:02:271:003, власник ОСОБА_5 ;
 
- обтяження за реєстраційним номером 11578163, зареєстроване 06 вересня 2011 року Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту,                                            ВП № 28451274 від 01 вересня 2011 року;
 
- обтяження за реєстраційним номером 12086682, зареєстроване 24 січня 2012 року Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника та заборона на його відчуження, ВП № 30713158 від 03 січня 2012 року;
 
- обтяження за реєстраційним номером 12440610, зареєстроване 26 квітня 2012 року Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника, ВП № 32283446 від 13 квітня 2012 року;
 
скасувати в Державному реєстрі іпотек запис про обтяження за реєстраційним номером 4077431, зареєстроване 17 листопада 2006 року приватним нотаріусом Римською А.В. на підставі договору іпотеки                              від 16 листопада 2006 року № 590-Н, посвідченого приватним нотаріусом Римською А.В., об`єкт обтяження домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з: А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м, номер РПВН:11289231 та земельна ділянка, власник Позичальник;
 
скасувати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запис про обтяження за номером 16053120, зареєстроване 17 листопада 2016 року Дніпропетровською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 52571497 від 04 жовтня                      2016 року;
 
визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини домоволодіння                         АДРЕСА_1 та складається з: А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м;
 
визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,0494 кв. м на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з:                А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м;
 
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з: А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м;
 
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,0494 кв. м на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з:              А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м;
 
визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з: А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м;
 
визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,0494 кв. м на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з:               А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська                   від 29 травня 2018 року (у складі судді Єлісєєвої Т. Ю.) позов задоволено.
 
Визнано зобов`язання за договором іпотеки від 16 листопада 2006 року              № 590-Н, що укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 на домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з: А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м та земельну ділянку площею                      0,0494 кв. м на якій розташоване відповідне домоволодіння такими, що припинили свою дію.
 
Визнано зобов`язання за кредитним договором від 16 листопада 2006 року № 8/2006/840-К/590-Н, що укладений між ПАТ «КБ «Надра» та                    ОСОБА_5 , такими, що припинили свою дію.
 
Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про наступні обтяження:
 
- обтяження за номером 17285416, зареєстроване 04 листопада 2016 року  Соборним відділом державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 52571497 від 04 жовтня 2016 року;
 
- обтяження за номером 13980858, зареєстроване 01 квітня 2016 року Новокодацьким відділом державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження                         № 50507166 від 15 березня 2016 року.
 
Скасовано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про наступні обтяження:
 
- обтяження за реєстраційним номером 4069145, зареєстроване 16 листопада 2006 року приватним нотаріусом Римською А. В. на підставі договору іпотеки від 16 листопада 2006 року № 590-Н, посвідченого приватним нотаріусом Римською А. В., об`єкт обтяження - домоволодіння  АДРЕСА_1 та складається з: А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв.м, загальна площа 394,3 кв. м, номер РПВН: 11289231, власник ОСОБА_5 ;
 
- обтяження за реєстраційним номером 4069182, зареєстроване 16 листопада 2006 року приватним нотаріусом Римською А. В. на підставі договору іпотеки від 16 листопада 2006 року № 590-Н, посвідченого приватним нотаріусом Римською А. В., об`єкт обтяження земельна ділянка площею 0,0494 кв. м на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з:  А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м, кадастровий номер: 1210100000:02:271:003, власник ОСОБА_5 ;
 
- обтяження за реєстраційним номером 11578163, зареєстроване                          06 вересня 2011 року Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту,                                       ВП № 28451274 від 01 вересня 2011 року;
 
- обтяження за реєстраційним номером 12086682, зареєстроване 24 січня 2012 року Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника та заборона на його відчуження, ВП № 30713158 від 03 січня 2012 року;
 
- обтяження за реєстраційним номером 12440610, зареєстроване 26 квітня 2012 року Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника, ВП № 32283446 від 13 квітня 2012 року;
 
Скасовано в Державному реєстрі іпотек запис про обтяження за реєстраційним номером 4077431, зареєстроване 17 листопада 2006 року приватним нотаріусом Римською А. В. на підставі договору іпотеки від                   16 листопада 2006 року № 590-Н, посвідченого приватним нотаріусом Римською А. В., об`єкт обтяження домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з: А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв.м, загальна площа 394,3 кв. м, номер РПВН: 11289231 та земельна ділянка, власник Позичальник.
 
Скасовано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запис про обтяження за номером 16053120, зареєстроване 17 листопада 2016 року Дніпропетровською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 52571497 від 04 жовтня              2016 року.
 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини домоволодіння             АДРЕСА_1 та складається з: А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м.
 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,0494 кв. м на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з:           А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м.
 
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину домоволодіння                АДРЕСА_1 та складається з: А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м.
 
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,0494 кв. м на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з:            А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м.
 
Визнано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з: А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м.
 
Визнано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,0494 кв. м на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з: А-2 - житловий будинок, цегла, житлова площа 183,7 кв. м, загальна площа 394,3 кв. м.
 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що кредитний договір                            № 8/2006/840-К/590-Н від 16 листопада 2006 року та договір іпотеки                                 від 16 листопада 2006 року № 590-Н є припиненими у зв`язку з пропуском відповідачем строку, встановленого статтею 1281 ЦК України.
 
При цьому, пропуск відповідачем строку позовної давності відносно стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки має наслідком звільнення ОСОБА_5 та його спадкоємців (позивачів) від виконання обов`язків за договором іпотеки та втрату відповідачем права і можливості здійснювати відносно вказаного майна свої права іпотекодержателя.
 
Отже, з припиненням зобов`язань за договором іпотеки від 16 листопада 2006 року № 590-Н припиняються зумовлені ними обтяження з подальшим вилученням відповідних записів, у зв`язку із цим наявні правові підстави для задоволення позову. 
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано.
 
В задоволенні  позовних вимог відмовлено.            
 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постанова  апеляційного суду мотивована тим, що зобов`язання за кредитним договором не припинене, так як не є таким, що нерозривно пов`язане з померлим ОСОБА_5 та допускає правонаступництво.
 
Крім того, зазначив, що банк ще у 2013 році скористався своїм правом щодо стягнення простроченої кредитної заборгованості.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2019 року до Верховного Суду                     ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції ухвалені судові рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.
 
Доводи інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» просило касаційну скаргу залишити без задоволення, оскільки доводи скарги є необґрунтованими та недоведеними. 

 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається)  передбачено, що судом касаційної інстанції   у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи. 
 
15 листопада 2019 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду у складі колегії суддів Коротенка Є. В. (суддя-доповідач),  Зайцева А. Ю.,  Курило В. П.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що 16 листопада 2006 року між ОСОБА_5 та банком укладено кредитний договір № 8/2006/840-К/590-Н та договір іпотеки                   від 16 листопада 2006 року № 590-Н, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передав в іпотеку домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0494 кв. м, на якій розташоване це домоволодіння.
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.
 
Встановлено, що на день смерті ОСОБА_5 йому належали на праві власності передані в іпотеку домоволодіння та земельна ділянка, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
 
ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_5 відповідно до заповіту, який посвідчений 18 серпня 2016 року. 26 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
 
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5    20 лютого 2017 року ОСОБА_2 подав заяву про прийняття обов`язкової частки в спадщині.
 
ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_5 , яка 17 лютого 2017 року подала заяву про прийняття обов`язкової частки в спадщині через свого законного представника - ОСОБА_3 .
 
15 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою, в якій просила видати їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частини домоволодіння та земельної ділянки за виключенням обов`язкових часток, на які мають право ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також повідомити про наявність чи відсутність у спадковій справі вимог кредиторів спадкоємця.
 
Листом від 15 вересня 2017 року за вих. № 466/01-16 нотаріус повідомила, що в рамках спадкової справи було виявлено, що на майно спадкодавця накладено наступні арешти: 
 
арешт рухомого майна № 16053120, зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 17 листопада 2016 року; 
 
арешт нерухомого майна № 17285416 (спеціальний розділ), зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04 листопада                    2016 року; 
 
арешт нерухомого майна № 13980858 (спеціальний розділ), зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 квітня 2016 року; 
 
арешт нерухомого майна № 11578163, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон 06 вересня 2011 року; 
 
арешт нерухомого майна № 12086682, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон 24 січня 2012 року; 
 
арешт нерухомого майна № 12440610, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон 26 квітня 2012 року.
 
Ці обставини позбавили можливості нотаріуса видати позивачам свідоцтва про право на спадщину на відповідне майно. 
 
Установлено, що наявність обтяжень, які були накладені в рамках кредитного договору № 8/2006/840-К/590-Н від 16 листопада 2006 року та договору іпотеки від 16 листопада 2006 року № 590-Н, позбавили позивачів можливості оформити право власності на належну їм спадщину.
 
Крім того, встановлено, що 01 липня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. вчинено виконавчий напис про задоволення вимог ПАТ КБ «Надра» в сумі 7 547 576,40 грн, яку запропоновано стягнути в рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, переданого в іпотеку, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1 ), та земельної ділянки, яка розташована за вказаною адресою.
21 березня 2014 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2014 року стягнуто солідарно з                        ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» кредитну заборгованість в сумі 2 677 378,63 грн.
 
На підставі цього рішення суду, Бабушкінським районним судом                                       м. Дніпропетровська видано виконавчі листи про стягнення вказаної суми кредитної заборгованості з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 
 
15 березня 2016 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса щодо звернення стягнення на спірну нерухомість на АДРЕСА_1 ),              що належала ОСОБА_5 
 
05 травня 2016 року незалежним оцінювачем проведено оцінку ринкової вартості домоволодіння АДРЕСА_1 ), а 30 травня 2016 року державним підприємством «Сетам»                     банку та ОСОБА_5 були направлені повідомлення про реалізацію предмета іпотеки, шляхом проведення електронних торгів, день та час їх проведення та початкову ціну продажу майна.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598, стаття 599 ЦК України), у тому числі виконанням, проведеним належним чином. 
 
При цьому відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним  з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
 
Згідно зі статтями 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є такими, що нерозривно пов`язано з його особою, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
 
Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.
 
Установлено, що зі смертю ОСОБА_5 зобов`язання по поверненню грошових коштів по кредитному договору № 8/2006/840-К/590-Н                                       від 16 листопада  2006 року включаються до складу спадщини.
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому 
цим Законом.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
 
Підстави припинення іпотеки визначені у статті 17 Закону України «Про іпотеку»: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрата) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
 
Отже, статтею 17 Закону України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як смерть боржника за кредитним договором, а згідно з наведеними вище нормами ЦК України, смерть боржника за кредитним договором не є підставою для припинення основного зобов`язання. 
 
На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами,                               з урахуванням встановлених обставин, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зобов`язання за кредитним договором не припинене, так як не є таким, що нерозривно пов`язане з померлим ОСОБА_5 та допускає правонаступництво.
 
При таких обставинах позовні вимоги про визнання зобов`язань за договором іпотеки від 16 листопада 2006 року № 590-Н та за кредитним договором від 16 листопада 2006 року № 8/2006/840-К/590-Н такими, що припинили свою дію, є необґрунтованими.
 
Отже, апеляційний суд дотримався принципу оцінки доказів, згідно з яким суд  на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовує доводи і заперечення сторін.
 
З підстав, зазначених вище, не підлягають задоволенню й інші позовні вимоги позивачів, оскільки вони фактично є похідними від позовних вимог про визнання зобов`язань припининеними.
 
Доводи касаційної скарги про те, що оскільки відповідач не звернувся до позивачів протягом строків, які встановлені статтею 1281 ЦК України з вимогою про сплату боргу за кредитним договором, то зобов`язання позичальника перед ним є припиненими, у зв`язку зі смертю позичальника, не спростовують висновків апеляційного суду, з огляду на таке.
 
Установлено, що 30 травня 2016 року державним підприємством «Сетам»                     банку та ОСОБА_5 були направлені повідомлення про реалізацію предмета іпотеки, шляхом проведення електронних торгів, день та час їх проведення та початкову ціну продажу майна.
 
Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
 
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
 
Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
 
Таким чином, якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобов`язань переходять обов`язки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки.
 
Отже, аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми, слід дійти висновку про те, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов`язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк, в межах якого іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України).
 
Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі № 6-31цс16 від 17 лютого 2016 року.
 
Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновком апеляційного суду щодо оцінки доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. 
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. 
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду  без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_4 , залишити без задоволення.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                         Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило