ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/907/20 Справа № 209/713/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Черкас Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» посилалися на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14 березня 2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що виконав свої зобов`язання щодо видачі кредитних коштів, надавши можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач порушила умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 31 січня 2019 року має заборгованість у розмірі 165 435 грн. 44 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом –5 866 грн. 63 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом – 155 358 грн. 81 коп., комісія 4 210 грн., яку відповідач добровільно не погашає. На підставі викладеного, АТ КБ «Приватбанк» просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 14 березня 2007 року у розмірі 120 505 грн. 41 коп., яка складається із заборгованості за кредитом – 5 866 грн. 63 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом з 14 березня 2007 року по 28 вересня 2018 року – 114 638 грн. 78 коп. та судові витрати.
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року частково задоволено позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “Приватбанк” заборгованість за кредитним договором від 14 березня 2007 року, яка складається з тіла кредиту 5 866 грн. 63 коп., а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1921 грн., а всього 7 787 грн. 63 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просять заочне рішення суду від 10 липня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги банку, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ КБ «Приватбанк» посилалися на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14 березня 2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.2-4).
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.12). 
       Відповідно до положень п.3.3 умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.
       Згідно з п.3.1.1 умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на лицевій частині картки (місяць і рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.
Згідно з п.4.6 умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнтів, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, яка підлягає сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами(договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.
       Відповідно до п. 4.4 умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік.
       Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. 
З наданого банком розрахунку вбачається, що  ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31 січня 2019 року становить 165 435 грн. 44 коп., та складається з наступного: заборгованість за кредитом – 5 866 грн. 63 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом – 155 358 грн. 81 коп., комісія 4 210 грн.
Відповідач добровільно заборгованість не погашає.
У позовній заяві Банк просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 14 березня 2007 року у розмірі 120 505 грн. 41 коп., яка складається із заборгованості за кредитом – 5 866 грн. 63 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 14 березня 2007 року по 28 вересня 2018 року у сумі 114 638 грн. 78 коп. (а.с.2-4).
Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції посилався на те, що заборгованість ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом за період з 14 березня 2007 року по 28 вересня 2018 року у сумі 114 638 грн. 78 коп. не недоведена належними та допустимими доказами у справі, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з”ясування обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
       З матеріалів справи вбачається, на підтвердження укладення між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем кредитного договору, банком було надано суду копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 14 березня 2007 року, яка підписана позичальником ОСОБА_1 (а.с.12).
Зазначена вище заява містить відомості про строк дії кредитного договору, який відповідає строку дії картки. Процентна ставка встановлена у розмірі 36% річних.
       Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що укладеним кредитним договором сторони не погодили розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, дійшовши помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог банку в цій частині.
Як вбачається з довідки, долученої банком до позовної заяви, строк дії кредитної картки, виданої ОСОБА_1 зазначено - до жовтня 2017 року включно, що відповідає строку дії кредитного договору (а.с. 28).
Однак, як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, АТ КБ «ПриватБанк» продовжували нараховувати відповідачу проценти за користування кредитними коштами і вже після закінчення строку дії кредитного договору — після жовтня 2017 року, що не передбачено умовами договору.
Вказаного правового висновку щодо нарахування відсотків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Згідно розрахунку заборгованості, який надано банком та міститься у матеріалах справи, станом на жовтень 2017 року заборгованість відповідача по процентам за користування кредитними коштами становить 49 777 грн. 82 коп., та саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь банку (а.с. 66-69).
Що стосується позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 5866 грн. 63 коп. (тіло кредиту), то вказані позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. 
Відповідач користувалась кредитними коштами у вказаній сумі, погашала заборгованість за кредитом, що підтверджується випискою по рахунку відповідача.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу АТ КБ “Приватбанк” слід задовольнити частково, заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ “Приватбанк”.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” – задовольнити частково.
Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за кредитним договором - скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення відсотків за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” (код ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського,1д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 березня 2007 року станом на 31 січня 2019 року, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі – 5 866 грн. 63 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі – 49 777 грн. 82 коп. 
В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” (код ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського,1д) судовий збір у розмірі 2 881 грн. 50 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя 
Судді