ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року 
м. Харків

справа №  639/801/19
провадження № 22-ц/818/1168/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кругової С.С.,
Суддів Бурлака І.В., Бровченка І.О.,

Учасники справи :
Позивач:        ОСОБА_1 
Відповідачі: Приватне акціонерне товариство «АСК «Інго Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ ГРУП», 
Треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», 
                              
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АСК «Інго Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ ГРУП», треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньої-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ груп» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2019 року, ухвалене суддею Труханович В.В., -

в с т а н о в и в :
У лютому 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «АСК «Інго Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ ГРУП» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньої-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди, в якій просив суд стягнути з відповідачів на його користь матеріальні збитки у розмірі 9 298, 41 грн та моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 грн, судові витрати покласти на відповідачів по справі.

Позов мотивований тим, що 30 березня 2018 року співробітник ТОВ «Компанія СТВ ГРУП», водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mersedes-Benz Varoi 6150, д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв ДТП зі спричиненням шкоди автомобілю позивача Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований по вул. Академіка Сєргєєва, біля будинку №3-В у м. Харків, після чого з місця ДТП зник. 04.05.2018 року Київським районним судом м. Харкова було встановлено порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху і вчинення ним правопорушення за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. В результаті неправомірних дій ОСОБА_2 , автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Первинний огляд автомобілю позивача, як він зазначає, було проведено поверхнево, у зв`язку з чим його страховою компанією 24.04.2018 року йому було виплачено лише 4 323, 09 грн. Згодом позивач звернувся до ТОВ «АВТО ГРАФ Ф», де йому вказали на те, що автомобіль має приховані пошкодження та відповідно до рахунку ремонтно-відновлювальних робіт, вартість ремонту автомобілю складає 21 494, 40 грн. У зв`язку з зазначеним позивач звернувся до своєї страхової компанії із вимогою про виплату суми страхового відшкодування, однак його було відмовлено у виплаті та запропоновано звернутися до страхової компанії водія автомобілю Mersedes-Benz Varoi 6150, д.н.з. НОМЕР_1 , яка також відмовила у проведенні виплати. Згідно з висновком № 161/08-18 від 29.10.2018 року вартість матеріального збитку завданого позивачеві становить 11 369, 13 грн. У жовтні 2018 року відповідач відремонтував свій автомобіль за власні кошти на що витратив 12 395, 00 грн. На думку позивача сума яка підлягає стягненню з відповідачів становить 9 298, 41 грн та складається з 8 071, 91 грн - сума невідшкодованих збитків, 1 200, 00 грн - вартість проведення оцінки шкоди, 26, 50 грн послуги Укрпошти. Окрім того, позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідачів щодо невиплати йому повної вартості відновлювального ремонту автомобілю йому було завдано моральних страждань, які він оцінює у 5 000, 00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 червня 2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача - ОСОБА_2 та Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ груп» на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 8 071, 91 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ груп» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з проведенням експертного дослідження у розмірі 1 200, 00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ груп» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768, 40 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідальність за шкоду, заподіяну з вини ОСОБА_2 повинен нести роботодавець - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ ГРУП». Доводи відповідача Приватного акціонерного товариства «АСК «Інго Україна», що позивач повинен був звернутися до страхової компанії, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, суд вважав безпідставними, посилаючись на угоду про пряме врегулювання збитків, яку 25 березня 2016 року, підписану ПАТ «СК «УНІКА», де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, і ПрАТ «АСК «Інго Україна», яка здійснила виплату страхового відшкодування. Оскільки страховиком виплачено страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності). Витрати за послуги Укрпошти, не підлягають стягненню, оскільки вони проводилися в порядку досудового врегулювання спору та не носили у собі обов`язковий характер. Підстави для задоволення вимог в частині стягнення моральної шкоди відсутні, оскільки позивачем не було надано суду доказів на підтвердження розміру моральної шкоди, яка була йому завдана.

Не погоджуючись частково з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ груп» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2019 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ ГРУП» на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 8 071,91 грн, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ ГРУП» на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження у розмірі 1 200,00 грн, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ ГРУП» на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 768,40 грн і ухвалити у цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ ГРУП» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що шкода в межах ліміту відповідальності має відшкодовуватися завдавачем шкоди, а не страховиком.Заявлена у позовній заяві вартість ремонту пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу склала 12 395 грн, яка не перевищує страхову суму (ліміт відповідальності) за договором страхування, тому підстав для відшкодування шкоди Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ груп» немає. Суд першої інстанції посилаючись на позицію Верховного суду, викладену у постанові Великої палати від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц, не врахував, що відповідно до зазначеної постанови - у випадках, коли деліктні відносити поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Крім того, суд першої інстанції не врахував приписи ч.2 ст. 141 ЦПК про розподіл судових витрат між сторонами.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходило.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, тому в частині залишених без задоволення позовних вимог рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 30 березня 2018 року співробітник ТОВ «Компанія СТВ ГРУП», водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mersedes-Benz Varoi 6150, д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв ДТП зі спричиненням шкоди автомобілю позивача Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований по вул. Академіка Сєргєєва, біля будинку №3-В у м. Харків, після чого з місця ДТП зник.

Згідно з довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 3018095449179567 від 30.03.2018 року, автомобіль Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав наступні ушкодження: пошкоджена права передня частина автомобілю (т.2 а.с. 19).

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 04.05.2018 року було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода мала місце внаслідок порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 , а саме, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб, та порушення п. 2.10а Правил дорожнього руху України, а саме, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

В діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, тобто порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та ст. 122-4 КпАП України, тобто залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні (т.1, а.с. 8).

Як вбачається з полісу № АМ/0612980 цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована Приватним акціонерним товариством «АСК «Інго Україна»; строк дії полісу до 06.08.2018 року; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн, розмір франшизи - 510, 00 грн (т. 1, а.с. 9).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mersedes-Benz Varoi 6150, д.н.з.  НОМЕР_1 , - ТОВ фірма «СТВ», застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» згідно з Генеральним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 800006/4430/00001144 від 12.02.2018 року,  Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8602857 (т.1, а.с. 239-238, 239, 240).

Вказаний автомобіль на момент настання ДТП перебував в оренді відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ ГРУП», працівник якої, ОСОБА_2 , під час виконання своїх трудових обов`язків, скоїв ДТП.

8 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного акціонерного товариства «АСК «Інго Україна» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку та з заявою про врегулювання події за процедурою Прямого врегулювання збитків (т. 1, а.с. 94-95).

5 квітня 2018 року представниками Приватного акціонерного товариства «АСК «Інго Україна» було проведено огляд транспортного засобу ОСОБА_1 , яким було встановлено, що автомобілю позивача було завдано наступні механічні пошкодження: праве зовнішнє дзеркало заднього виду, передні праві двері (т.1 , а.с. 96-114, т.2, а.с. 33-35, 35-36).

Згідно з висновком № 421 з визначення вартості відновлювального ремонту автмобілю від 06.04.2018 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності  ОСОБА_3  - вартість відновлювального ремонту автомобілю Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_2 , 2013 року виготовлення, пошкодженого внаслідок ДТП 30.03.2018 року становить 4 323, 90 грн (т.2, а.с. 23-37).

На підставі Страхового акту Приватне акціонерне товариство «АСК Інго Україна» прийняла рішення щодо виплати суми страхового відшкодування у розмірі 4 323, 09 грн., яка і була переведена на рахунок позивача у справі, що підтверджується платіжним дорученням № 4746 від 24 квітня 2018 року (т. 1, а.с. 10, 115, 116).

Позивач з вказаною сумою не погодився та звернувся до ТОВ «АВТО ГРАФ Ф», де йому вказали на те, що автомобіль має приховані пошкодження та відповідно до рахунку ремонтно-відновлювальних робіт, вартість ремонту автомобілю складає 21 494, 40 грн (т.1, а.с. 11).

У зв`язку з зазначеним позивач звернувся до своєї страхової компанії із вимогою про виплату суми страхового відшкодування, однак йому було відмовлено у виплаті коштів та запропоновано звернутися до страхової компанії водія автомобілю Mersedes-Benz Varoi 6150, д.н.з. НОМЕР_1 , яка також відмовила у проведенні виплати (т. 1, а.с. 12, 13, 117).

Згодом позивач самостійно, за власні кошти провів незалежну оцінку вартості матеріального збитку. Так, згідно з висновком № 161/08-18 від 29.10.2018 року складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 вартість матеріального збитку завданого власникові автомобілю Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 11 369, 13 грн з урахуванням ПДВ, та 10 163, 71 грн, без урахування ПДВ (т. 1, а.с. 14-33).

За послуги з проведення оцінки вартості матеріального збитку позивач сплатив грошові кошти у розмірі 1 200, 00 грн, що підтверджується Актом № 161/08-18 від 08.02.2019 року (т.1, а.с. 34).

У жовтні 2018 року відповідач відремонтував свій автомобіль за власні кошти, на що витратив 12 395, 00 грн, що підтверджується Актом виконаних робіт № НСВ00004505 від 9 жовтня 2018 року. З вказаного Акту вбачається, що ФЛП ОСОБА_5 було проведено ремонт дверей передніх правих з фарбуванням (т.1, а.с. 35).

У зв`язку з тим, що непокритою сумою матеріального збитку по відновлювальному ремонту позивача залишилась сума 8 071, 91 грн ( 12 395, 00 грн. вартість відновлювального ремонту - 4 323, 09 грн сума відшкодована страховою компанією = 8 071, 91 грн.) позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ ГРУП» з вимогою про відшкодування йому зазначеною суми, оскільки шкоду було завдано внаслідок дій його працівника. На що ним було витрачено 26,50 грн за послуги поштового зв`язку, що підтверджується відповідною квитанцією (т.1, а.с. 36, 37).

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ ГРУП» відмовило йому у проведенні виплати (т. 1, а.с. 38).
У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.
Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mersedes-Benz Varoi 6150, д.н.з.  НОМЕР_1 , - ТОВ фірма «СТВ», застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» згідно з Генеральним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 800006/4430/00001144 від 12.02.2018 року,  Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8602857. 
Також у абзаці другому пункту 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.  
Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.  В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц(провадження № 14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.
У зв`язку з наведеним суду слід було вірно визначити процесуальний статус страховика -Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка».
Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що вирішуючи спір, суд встановивши, що виплачене страховиком позивачу страхове відшкодування не забезпечує повного відшкодування завданої потерпілому шкоди у зв`язку з пошкодженням належного йому на праві власності автомобіля, дійшов неправильного висновку про покладення страхового відшкодування саме на ТОВ «Компанія СТВ груп», оскільки згідно з полісом АК 8602857 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач отримавши страхове відшкодування в розмірі 4 323,09 грн повідомив страхову компанію про недостатність цих коштів для ремонту його транспортного засобу.
Проаналізувавши встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частини перша, друга цієї статті визначають, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, скасуванням рішення суду першої інстанції і ухваленням нового про відмову у позові, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанії СТВ груп» підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за розгляд апеляційної скарги - 1 152 грн 60 коп.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ груп» - задовольнити.
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2019 року - скасувати та ухвалити нове. У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СТВ груп» судовий збір у розмірі 1 152 (тисяча сто п`ятдесят дві) грн 60 коп. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                                        С.С. Кругова

Судді                                                                                                       І.В. Бурлака

                                                                                                       І.О. Бровченко