ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2020 року                             м. Дніпро                             Справа №  904/6216/19
      Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва    І.М. ( доповідач )      
суддів:                       Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.     

розглянувши у порядку письмового провадження 
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 
на  рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2020 р. 
( суддя Манько Г.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 24.02.2020  р. ) 
у справі 
за позовом         Акціонерного товариства 
                          "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 
                          м. Київ         
до відповідача Обслуговуючого кооперативу "Мандриківська 127" 
про стягнення 3 223 грн. 11 коп.    
                                                  ВСТАНОВИВ: 
Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з обслуговуючого кооперативу "Мандриківська 127" пені 3 033 грн. 40 коп., 3 % річних 189 грн. 72 коп. та судового збору.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2020 р. у справі № 904/6216/19 в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. У разі залишення рішення без змін Скаржник просить суд зменшити стягнуті з Позивача витрати на правничу допомогу на 50 %.     
Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що  виходячи з аналізу положень ст. 1-3 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств», законодавцем встановлено, що: списання заборгованості згідно ч. 3 ст. 7 Закону є частиною процедури врегулювання заборгованості у відповідності до ст. 1 Закону; дія Закону розповсюджується лише на теплопостачальні, теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання і водовідведення у відповідності до ст. 2 Закону; учасниками процедури врегулювання заборгованості ( у тому числі - процедури списання) є підприємства та організації, включені до реєстру - ст. 1 Закону; застосування ч. 3 ст. 7 Закону правомірне лише щодо підприємств та організацій, включених до реєстру. Матеріали справи не містять доказів включення Відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування ч. 3 ст .7 Закону є неправомірним.
Крім того, відповідно до ст. 23 Закону України «Про теплопостачання» господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом. Відповідачем не надано жодних копій ліцензій зі здійснення відповідного виду діяльності, судом не досліджувалось дане питання всупереч вимогам ст. 2 Закону.
Крім того, Позивач критично відноситься до розрахунку вартості юридичних послуг, наданих Відповідачем. Так, Відповідачем не надано акту виконаних робіт, натомість надано складений одноособово опис робіт, який не містить детального переліку робіт, які були фактично виконані. Враховуючи вищенаведене, Скаржник вважає відмову у зменшенні витрат на правову допомогу на 50 % такою, що прийнята без належної оцінки доводів Позивача та фактичних обставин справи.
Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Чус О.В.       
     Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи. 
Ч. 13 ст. 8 ГПК України   визначено,  що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно  до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного  провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають  розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,  розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
     При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься  до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на  рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2020 р., для розгляду у порядку письмового провадження,  без повідомлення учасників справи.
Відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1  ст. 263 ГПК України  та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3  ст. 263 ГПК  не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Мандриківська 127" який надійшов до апеляційного суду за підписом адвоката Патики А. не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки до відзиву не надано документів які посвідчують повноваження вказаного представника представляти інтереси Відповідача в суді апеляційної інстанції. Так, з  ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АЕ №1012618 від  13.01.2020 р., який знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що його видано лише на участь в Господарському суді Дніпропетровської області. Разом з тим, зміст договору № 02 про надання професійної правничої допомоги від 09.01.2020 р., укладений між Відповідачем та адвокатським об"єднанням " Погрібної Ольги та Патики Андрія ", який знаходиться в матеріалах справи також не містить відповідної інформації.

Розпорядженням керівника апарату суду від 14.05.2020 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання  автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії судді.
Автоматичною системою  документообігу  для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів:  Кузнецової І. Л., Подобєда І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.05.2020р. колегією суддів у складі судді-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів:  Кузнецової І. Л.,  Подобєда І.М. справу № 904/6216/19 прийнято до свого провадження.
Ст. 269 ГПК України    встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Переглядаючи у апеляційному порядку оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну  скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
      Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15.12.2014 р., між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"     ( Продавець ) та  Обслуговуючим кооперативом "Мандриківська 127" ( Покупець ) укладеного Договір № 1204/15-ТЕ-4 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а  Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається  населенням.
Продавець передає Покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірний/ відключаючій арматурі Покупця. Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах, приймання-передачі, Після  переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ ( п. 3.1 Договору ).
Умовами п. 3.1.2 Договору Покупець до 15 числа місяця, що передує місяцю поставку газу, надає Продавцю належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання газу на наступний місяць підписану уповноваженою особою. Плановий обсяг поставки підтверджується Продавцем та доводиться до відома газотранспортних підприємств в електронному вигляді оператором ЄГТСУ на відповідний місяць поставки.
Відповідно до п. 3.4 Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов`язується надатиПродавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути Покупцеві газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноважений представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.
Кількість газу, яка подається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу Покупця ( п. 4.1 Договору ).
Згідно п. 5.1 Договору ціна ( граничний рівень ціни ) на газ і тарифи на його транспортування установлюються упоноваженим державною владою України органом.
Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1 000 куб. м. природного газу -1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309,2 грн. ( п. 5.2 Договору ).
Умовами п. 5.3 Договору передбачено, що у разі зміни уповноваженим органом ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обов`язковими для Сторін за цим договором з моменту введення їх в дію.
Відповідно до п. 5.5 Договору загальна сума вартості природного газу за цим  договором складається із сум вартості місячних поставок газу.
Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно), місяця наступного за місяцем поставки газу ( п. 6.1 Договору ).
Відповідно до п. 6.3 Договору оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок  із  спеціальним режимом використання Продавця кожного банківського дня рорахункового   місяця   згідно   з  нормативами   перерахування   коштів,   затвердженими  відповідною постановою уповноваженого органу, та зараховується як оплата за газ, поставлений Продавцем Покупцю в порядку визначеному нормами чинного законодавства. Сторони погоджуються, що при перерахуванні коштів в призначені платежу посилання на номер договору є обов`язковим. У разі якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Покупця надходить недостатньо коштів для -своєчасної оплати використаного природного газу, Покупець зобов`язується здійснити будь-які дії в межах чинного законодавства для виконання п. 6.1 цього договору.
У разі наявності заборгованості за минулі періода та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору Сторони-погоджуються, що грошова сума, яка  від Покупця, погашає вимоги Продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу явного Покупцем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати Продавця, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума боргу ( п. 6.4 Договору ).
Умовами п. 7.1 Договору передбачено, що за   невиконання   або   неналежне   виконання   договірних   зобов`язань   сторони   несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.
Згідно п. 7.2 Договору у разі невиконання Покупцем п. 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Згідно п. 9.1 договору вказано, що у  випадку виникнення спорів або розбіжностей Сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій.
У разі недосягнення Сторонами згоди, спори ( розбіжності)  вирішуються у судовому порядку (п. 9.2 Договору).
В п. 9.3 Договору передбачено,  що у строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захисту своїх прав за цим договором ( строк позовної давності ), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 ( п`ять ) років.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 р. № 226 "Деякі питання  акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перейменувало в АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Дата набрання чинності постанови -  20.03.2019 р.
30.11.2016 р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.
Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 191 876 грн. 14 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги п. 6.1 Договору. На момент набрання чинності  Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", заборгованість Відповідача перед Позивачем за спожитий природний газ була відсутня.
Оскільки Відповідач своєчасно не виконав умови Договору щодо оплати отриманого природного газу,  Позивач  звернувся до суду з даним позовом в якому просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 3 033 грн. 40 коп. на підставі п. 7.2 договору та три відсотки річних в сумі 189 грн. 72 коп. відповідно до вимог  ст. 625 ЦК України.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що Кооператив наділений ознаками, які властиві теплогенеруючій організації, а тому на нього поширюється дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості   теплопостачальних   та   теплогенеруючих   організацій   та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". На момент набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", заборгованість Кооперативу перед Позивачем за спожитий природний газ по договору № 1204/15-ТЕ-4 постачання природного газу від 15.12.2014 р. була відсутня, тобто відсутні будь-які підстави для стягнення з ОСББ нарахованих Позивачем сум пені та 3 % річних.
     Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
     Між сторонами виникли та існували договірні відносини оплатної поставки газу ( як різновид товару ) на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.
     За правовою природою Договір купівлі-продажу природного газу № 1204/15-ТЕ-4 від 15.12.2014 р. є договором поставки енергоносіїв приєднаними мережами і відповідає вимогам    ст. 714 ЦК України, якою передбачено, що до договору поставки енергоносіїв приєднаними мережами застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно ч. 1    ст. 174 ГК України    господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення    Цивільного кодексу України    з урахуванням особливостей, передбачених  Господарським кодексом України.
Договір купівлі-продажу природного газу № 1204/15-ТЕ-4 від 15.12.2014 р. не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Судом також враховано презумпцію правомірності правочину ( положення    ст. 204 ЦК України ). Дія договору припинена внаслідок його виконання.
Відповідно до    ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язання, Позивач нарахував пеню та 3% річних з простроченої суми.
Разом з тим, відповідно до    Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 р. №1730-VIII, який набрав чинності 30.11.2016 року, (надалі - Закон) законодавцем визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.
За змістом      ст. 2 вищевказаного    Закону    його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.
Згідно    ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» теплогенеруюча організація - суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію.
Відповідно до      ст. 23 Закону України «Про теплопостачання»  господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом.
Ч. 1    ст. 3 Закону «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії»    передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 р. №93    затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.
Так, відповідно до п. 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016 р.
Водночас ч. 3    ст. 7 названого Закону, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом ( тобто до 30.11.2016 р. ), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що ч. 3    ст. 7 Закону «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії»    є нормою прямої дії; цією нормою законодавець передбачив можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань. При цьому застосування приписів частини 3 статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду у справі № 904/11325/16 від 03.04.2018 року, № 925/108/18 від 29.01.2019 року та № 904/1615/18 від 29.012.2019 року.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Відповідач - Обслуговуючий кооператив "Мандриківська 127" підпадає під дію ч. 3  ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії», оскільки відповідно до умов Договору № 1204/15-ТЕ-4 купівлі-продажу природного газу від 15.12.2014 р. газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається  населенням, отже є теплопостачальною організацією. Окрім того, як вже зазначалось вище заборгованість погашена Відповідачем до 30.11.2016 р., що підтверджується матеріалами справи та визнається Позивачем.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з Відповідача, як Споживача природного газу для виробництва теплової енергії, спірних сум пені та 3% річних, нарахованих на суму основного боргу за поставлений Позивачем природний газ, який погашено Споживачем до набрання чинності 30.11.2016      р. Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що Відповідач не підпадає під дію  Закону України  «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», оскільки не включений до реєстру теплопостачальний організацій, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки за вимогами вищевказаного  Закону  право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише за умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ, у строк до набрання чинності цим Законом.    При цьому, відповідно до п. 1.2 договору, газ, що продається за договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням. З тих же підстав необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо ненадання Відповідачем ліцензії.
Стосовно критичного відношення Скаржника до розрахунку вартості юридичних послуг, наданих Відповідачем та його клопотання про зменшення  стягнутих з Позивача витрат на правничу допомогу на 50 %, у разі залишення рішення без змін, колегія суддів зазначає, що  витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн. були стягнуті з Позивача на користь Відповідача додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2020 р. у справі № 904/6216/19, яке Позивачем не оскаржується.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення  залишенню без змін.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -
                                                    ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2020 р. у справі № 904/6216/19 залишити без змін.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта - Акціонерне товариство   "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв`язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.
Головуючий суддя                                                                                І.М.Кощеєв

Суддя                                                                                                    І.Л. Кузнецова

Суддя                                                                                           І.М. Подобєд