Ухвала
28 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 266/6452/19
провадження № 61-7027ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І. розглянувшикасаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від                                             29 січня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» про скасування наказу, стягнення середнього заробітку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт», у якому просить про визнати протиправним та скасувати наказу від 30 серпня 2018 року № 468 Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» «Про встановлення коригуючого коефіцієнта», стягнути з відповідача на свою користь суму недоплаченої заробітної плати з урахуванням коефіцієнту підвищення за період з січня 2019 року по серпень 2019 року у розмірі 25 697,86 грн, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати - 262,66 грн, моральну шкоду - 4 000,00 грн.
Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від                       29 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1  суму невиплаченої заробітної плати з урахуванням коефіцієнту підвищення за період з січня 2019 року по серпень 2019 року у розмірі 25 697,86 грн, яка визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати - 262,66 грн та моральну шкоду - 1 000,00 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Донецького апеляційного суду від 23 березня 2020 року рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від                                                 29 січня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Стягнуто з Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату з урахуванням коефіцієнту підвищення за період з січня 2019 року по серпень 2019 року у розмірі 20 584,41 грн, яка визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів.
В іншій частині рішення залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У квітні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну вимогу про визнання протиправним та скасування наказу від 30 серпня 2018 року № 468 Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» «Про встановлення коригуючого коефіцієнта», обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає, касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи, справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною четвертою статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
У відповідності до вимог частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України.
З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії розгляду.
В ухвалі про відкриття провадження від 18 грудня 2019 року Приморський районний суд міста Маріуполя постановив розглядати зазначену справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін як малозначну. Підстав вважати, що суд помилково відніс зазначену справу до категорії малозначних, немає. 
Згідно з висновками Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції. 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBACv. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Доводи позивача, що його касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, (пункти «а» частини третьої статті 389 ЦПК України), конкретними обставинами не підтверджені, а тому не можуть свідчити про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню,у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.
Керуючись пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 січня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» про скасування наказу, стягнення середнього заробітку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, моральної шкоди.
Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                          М. М. Русинчук
                                                                                                                      Н. О. Антоненко
В. І. Журавель