Ухвала
13 березня 2020 року
м. Київ
справа № 761/14384/19
провадження № 61-3820ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравченко Ірини Сергіївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни про визнання договору іпотеки недійним та визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотеко держателя в позасудовому порядку,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня                         2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
28 лютого 2020 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу                         ОСОБА_1 , в якій заявник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року  №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті                  389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якійвикладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга   ОСОБА_1 , не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
В касаційній скарзі, заявник зазначає про необхідність відступлення від правових висновків Верховного Суду, застосованих апеляційним судом, проте, не вказує, які конкретно.
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                               І. А. Воробйова