Ухвала
Іменем України
 
03 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-3104/11
провадження № 61-3014ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 
24 липня 2019 року у складі судді Турбіної Т. Ф. та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 січня 2020 року у складі колегії суддів: Бєлки В. Ю., Кухаря С. В., Онищенко Е. А., за заявою Акціонерного товариства «Мегабанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, видачу дублікату виконавчого листа, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог 
 
У липні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Мегабанк», ОСОБА_3 про розірвання договору поруки.
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2012 року позов ПАТ «Мегабанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 
2 026 822,54 грн. у задоволенні іншої частини позову відмовлено. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Мегабанк», ОСОБА_3 про розірвання договору поруки відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 23 травня 2012 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2012 року в частині відмови у задоволені позовних вимог до ОСОБА_1 про солідарне стягнення грошових коштів скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
У червні 2019 року Акціонерне товариство «Мегабанк» (далі - АТ «Мегабанк»), як правонаступник ПАТ «Мегабанк», звернулося до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, видачу дублікату виконавчого листа, яку мотивувало тим що, на виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 23 травня 2012 року у справі 
№ 22-2682/2012, Ленінським районним судом м. Запоріжжя, 19 червня 2012 року видано виконавчі листи про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та 
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором. 
 
Зазначені виконавчі листи разом з відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження були подані на примусове виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (далі - Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (до перейменування Ленінський ВДВС Запорізького міського управління юстиції)), де були відкриті виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів № 2-3104/11 виданих 19 червня 2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 2 026 822,54 грн, судового збору 850,00 грн та витрат по оплаті ІТЗ розгляду справи у розмірі 60,00 грн.
 
Звернувшись до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області із запитом про хід виконавчого провадження, заявник отримав відповідь, відповідно до якої виконавчі листи були втрачені.
 
Посилаючись на те, що виконавчі листи видані 19 червня 2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-3104/11 не виконані та не перебувають на виконанні, заборгованість перед банком не погашена, заявник просив видати дублікати виконавчих листів: № 2-3104/11 від 19 червня 
2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» суми заборгованості у розмірі 2 026 822,54 грн, та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» судових витрат по сплаті судового збору у сумі 
850,00 грн та витрат по оплаті ІТЗ розгляду справи у сумі 60,00 грн, поновити строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 22 січня 2020 року заяву задоволено.
 
Видано дублікат виконавчого листа Ленінського районного суду м. Запоріжжя 
№ 2-3401/11 від 19 червня 2012 року у цивільній справі за позовом 
ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким з ОСОБА_3 , 
ОСОБА_1 стягнуто солідарно на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором, що складається із залишку по кредиту у розмірі 
1 484 439,89 грн, залишку нарахованих та несплачених процентів у розмірі 
166 516,70 грн, штрафу за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 4 755,98 грн, та штрафу за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 371 109,97 грн, а всього - 
2 026 822,54 грн, боржником у якому зазначено ОСОБА_1 та поновлено АТ «Мегабанк» строк для пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа.
 
Видано дублікат виконавчого листа Ленінського районного суду м. Запоріжжя 
№ 2-3401/11 від 19 червня 2012 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Мегабанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 850,00 грн з кожного та витрати по оплаті ІТЗ розгляду справи у розмірі 
60,00 грн з кожного, боржником у якому зазначено ОСОБА_1 та поновлено АТ «Мегабанк» строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Задовольняючи заяву АТ «Мегабанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлюючи строк на пред`явлення його до виконання, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що банком доведено втрату оригіналів виконавчих листів та наявність поважних причин для поновлення пропущеного строку для пред`явлення їх до виконання.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У лютому 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якій вона просила скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 січня 2020 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 січня 2020 року, в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, а тому в цій частині доводи касаційної скарги не перевіряються.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що задовольняючи заяву АТ «Мегабанк» про видачу дублікатів виконавчих листів, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на відсутність належних доказів на підтвердження неотримання стягувачем виконавчого листа та про втрату виконавчого листа.
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.
 
За змістом пункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
З наведеного вбачається, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
 
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
 
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.
 
Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19).
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що 19 червня 2012 року ПАТ «Мегабанк» отримало чотири виконавчі листи з виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2012 року, яке набрало законної сили 23 травня 2012 року.
 
Згідно з довідкою начальника Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ від 
18 лютого 2015 року оригінал виконавчого листа № 2-3104/11 від 19 червня 
2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» суми заборгованості у розмірі 2 026 822,54 грн. втрачено у зв`язку з періодичними звільненнями державних виконавців та не передачею зазначеного виконавчого провадження новопризначеному державному виконавцю.
 
З довідки начальника Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області від 07 червня 2019 року вбачається, що 27 жовтня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та встановлено, що виконавчі листи втрачено, що унеможливлювало в подальшому проведення виконавчих дій.
 
З огляду на наведене, посилання заявника на те, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на відсутність належних доказів на підтвердження неотримання стягувачем виконавчого листа та втрату оригіналу виконавчого листа, є неспроможними, оскільки спростовуються встановленими судами обставинами. 
 
Доводи касаційної скарги про те, що суди не врахували правових висновків Верховного Суду викладених у постановах від 14 лютого 2018 року у справі 
№ 2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц, від 
21 березня 2018 року у справі № 6-676/10, від 24 квітня 2018 року у справі 
№ 161/1441/14-ц, від 15 серпня 2018 року у справі № 2-1976/10, від 24 жовтня 2018 року у справі № 201/15305/14-ц та не дослідили наявність належних доказів на підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа є безпідставними, оскільки судами встановлено, що втрата виконавчих листів відбулася не під час повернення виконавчого листа стягувачу, а у зв`язку з періодичними звільненнями державних виконавців та не передачею зазначеного виконавчого провадження новопризначеному державному виконавцю. 
 
Посилання заявника на те, що судами не перевірено повноважень представника ПАТ «Мегабанк» -  адвоката Черкасова І. Р. при зверненні до суду першої інстанції з відповідною заявою є безпідставними, оскільки повноваження адвоката Черкасова І. Р. на представлення інтересів ПАТ «Мегабанк» підтверджуються наданою ним довіреностю, що узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 27 березня 2019 року у справі 
№ 904/4098/18.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Касаційна скарга не містить обгрунтованих посилань на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника із ухваленими судовими рішеннями, законність та обгрунтованість яких доводами касаційної скарги не спростована.
 
Ураховуючи наведене, ухвала Городоцького районного суду від 21 червня 
2019 року та постанова Львівського апеляційного суду від 10 грудня 
2019 року, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 січня 2020 року за заявою Акціонерного товариства «Мегабанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, видачу дублікату виконавчого листа, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:	Г. І. Усик     І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак