УХВАЛА

20 травня 2020 року 
Київ
справа №140/3564/19
адміністративне провадження №К/9901/12467/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської  О.Р.,
суддів - Шевцової Н.В., Кашпур О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року в справі №140/3564/19 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області про зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області (далі - ТУ ДСА України у Волинській області), у якому просила: 
- зобов`язати зарахувати до стажу роботи, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років, додаткової відпустки та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж державної служби за період роботи на посаді стажиста Ковельського районного суду Волинської області з 02 серпня 1993 року по 03 травня1995 року;
- зобов`язати здійснити перерахунок щомісячної доплати за вислугу років до посадового окладу та відпустки з 10 травня 1995 року і виплатити заробітну плату в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок і виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020  року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року, позов задоволено частково:
- зобов`язано ТУ ДСА України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячної доплати за вислугу років до посадового окладу та відпустки з 10 травня 1995 року і виплатити заробітну плату в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок і виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, відповідно до наказу голови Турійського районного суду Волинської області від 11 листопада 2019 року №13/02-04;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
08 травня 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ТУ ДСА України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року в справі №140/3564/19.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках  -  на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Посада, на якій перебуває позивачка, відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Предметом розгляду цієї справи є: зобов`язання зарахувати до стажу роботи, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років, додаткової відпустки та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж державної служби; зобов`язання здійснити перерахунок щомісячної доплати за вислугу років до посадового окладу та відпустки, виплатити заробітну плату з урахуванням надбавок і виплат.
Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачкою, посада якої входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
У цій справі суд першої інстанції, урахувавши вимоги статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. 
Ураховуючи характер спірних правовідносин і предмет позову, Суд дійшов висновку про відсутність законних підстав уважати цю справу справою незначної складності. 
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частин першої, четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині першій  цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених  частинами другою  і  третьою статті 353 цього Кодексу.
Водночас скаржником у касаційній скарзі не наведено жодної із зазначених підстав, на яких вона подається.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до норм статей 169, 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху із установленням скаржнику строку для усунення її недоліку шляхом: зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328  цього Кодексу підстави (підстав).

Керуючись статтями 12, 13, 328, 330, 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року в справі №140/3564/19 залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          Н.В. Шевцова
                                                                                                     О.В. Кашпур