Ухвала
Іменем України 
19 червня 2020 р.
м. Київ
Справа №673/1594/18
Провадження № 51-2562 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2019 року та вирок Хмельницького апеляційного суду від 22 квітня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06  листопада 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 149 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4  роки без конфіскації майна.
 
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
 
Хмельницьким апеляційним судом вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано і ухвалено свій вирок від 22 квітня 2020 року, яким призначено ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 149 КК України покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.
 
У решті вирок суду залишено без змін.
 
На вказані судові рішення захисник подав касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. 
 
У вищевказаній ухвалі зазначалось про відсутність обгрунтування неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність. 
 
Проте у повторно поданій касаційній скарзі захисник недоліки, не усунув.
Разом з тим, формально посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону захисник не навів доводів на їх обгрунтування.
 
Крім того, знову зазначає про те, що апеляційний суд не перевірив версію про провокацію, однак не вказує якою процесуальною нормою він мав керуватись, яка б зобов`язувала його це робити, з урахуванням того, що сторона захисту апеляційну скаргу не подавала. Отже, скарга не містить мотивів того, у чому ж саме полягає незаконність чи необґрунтованість цього судового рішення та які конкретно порушення закону допущено судом апеляційної інстанції при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури за апеляційною скаргою прокурора.
Крім того, захисник так і не наводить доводів на спростування того, що ОСОБА_5 не мала наміру на вчинення злочину, не проявляла відповідної ініціативи, а її злочинні дії були спровоковані правоохоронними органами.
 
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
 
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
 
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути захиснику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.
 
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України, Суд
 
постановив:
 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2019  року та вирок Хмельницького апеляційного суду від 22 квітня 2020 року щодо ОСОБА_5 , а також додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                      ОСОБА_3