ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

23 квітня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №592/4558/19 
Номер провадження 22-ц/816/1138/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Ткачук С. С. 
сторони:
позивач – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 лютого 2020 року в складі судді Литовченка О.В., ухвалене в м. Суми,
В С Т А Н О В И В:
22 березня 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 листопада 2010 року між банком та відповідачем шляхом підписання анкети-заяви укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 16 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши кредит у встановленому договором розмірі.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, станом на 28 лютого 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 50359 грн 47 коп., яку банк просив стягнути на свою користь, з яких: 23578 грн 12 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 6587 грн 46 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 17019 грн 63 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 300 грн 00 коп. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, штрафи: 500 грн 00 коп. (фіксована складова) та 2374 грн 26 коп. (процентна складова).
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 лютого 2020 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволений частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 листопада 2010 року заборгованість за тілом кредиту – 4726 грн 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 180 грн 28 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. Судові витрати покласти на відповідача.
Вказує, що відсутність підпису боржника на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.
Зазначає, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.
Крім того вказує, що доказів про те, що відповідача не було ознайомлено з Умовами та Правилами, Тарифами банку або ж було ознайомлено з іншими Умовами та Правилами, відповідач не надав.
Рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 4726 грн 00 коп. позивачем не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України у зазначеній частині в апеляційному порядку не переглядається.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача – адвокат Чеботарьов О.П. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. Вважає, що судом ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 * 100 = 210 200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 2010 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та  ОСОБА_1  був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 16 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Розмір процентної ставки за користування кредитними коштами дана заява не містить (т. 1 а. с. 18).
До кредитного договору позивачем надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28 лютого 2019 року становить 50359 грн 47 коп., з яких: 23578 грн 12 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 6587 грн 46 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 17019 грн 63 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 300 грн 00 коп. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, штрафи: 500 грн 00 коп. (фіксована складова) та 2374 грн 26 коп. (процентна складова).
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 вересня 2019 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Суми, вул. Промислова, 8), попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України (завідомо неправдивий висновок) та за ст. 385 КК України (відмова експерта без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків); зупинено провадження у справі (т. 1 а.с. 246).
Згідно висновку експерта Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 19/119/6-6/89е від 30 жовтня 2019 року, підпис від імені ОСОБА_1 на заяві на анкеті-заявці про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 05 листопада 2010 року в графі «підпис» навпроти позначки «КЛІЄНТ», ймовірно виконаний ОСОБА_1 , згідно наданих зразків (т. 2 а.с. 9-23).
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки банку відповідач згідно кредитного договору № б/н від 05 листопада 2010 року отримав картки: №  НОМЕР_1 зі строком дії до 06/13, № НОМЕР_2 зі строком дії до 03/15, №  НОМЕР_3 зі строком дії до 11/15, № НОМЕР_4 зі строком дії до 05/17, № НОМЕР_5 зі строком дії до 01/18, НОМЕР_6 зі строком дії до 11/21 (т. 2 а. с. 59).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за частиною тіла та простроченого тіла кредиту і в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами та неустойки (пені та штрафів), суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу ОСОБА_1 . Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Зокрема, встановивши обставини того, що в анкеті-заяві позичальника від 05 листопада 2010 року процентна ставка не зазначена, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у вказаній частині, оскільки позивач не довів, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, на які послався банк як на підставу для задоволення позову, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, отримуючи 05 листопада 2010 року платіжну картку кредитку «Універсальна», а також те, що вказані документи взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Крім того, слід зазначити, що згідно розрахунку банку відповідач частково сплачував заборгованість за кредитом, загальна сума погашення складає 25439 грн 58 коп., тобто фактично отримані кошти у сумі 30165 грн 58 коп. частково погашені у розмірі 25 439 грн 58 коп. Залишок непогашеного кредиту становить 4726 грн 00 коп. ((23578 грн 12 коп. + 6587 грн 46 коп.) – 25439 грн 58 коп. = 4726 грн 00 коп.) та дана заборгованість за тілом кредиту в сумі 4 726 грн 00 коп. обґрунтовано стягнута судом першої інстанції, з якою відповідач фактично погодився, про що зазначив у відзиві на апеляційну скаргу, поданим його представником – адвокатом Чеботарьовим О.М., підстав для стягнення нарахованої банком заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 6587 грн 46 коп. не вбачається.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Приймаючи до уваги, що банк не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження про конкретно запропонованих позичальнику Умов та Правил банківських послуг, анкета-заява не містить відомостей домовленостей сторін щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, як немістить умов договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за несвоєчасне погашення кредиту, а надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть прийматись як стандартна (типова) форма, що встановлена на підтвердження укладення із відповідачем кредитного договору через те, що достовірно не підтверджують вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом в сумі 25439 грн 58 коп. і в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами та неустойки у вигляді пені та штрафів за несвоєчасну сплату кредиту.
На підставі викладеного, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 лютого 2020 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                 В.І. Криворотенко

Судді:                                                                         О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук